Номер провадження: 22-ц/813/6915/22 
Справа № 496/821/22
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20.10.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,
переглянувши справу №496/821/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Біляївської міської ради Одеської області про відібрання дитини та повернення її матері за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 4 квітня 2022 року у складі судді Горяєва І.М. -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 17 лютого 2022 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 11 грудня 2017 року уклала з ОСОБА_4 шлюб у державі Катар. Шлюб розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року в справі №591/4388/20. У ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживала з матір`ю. 30 липня 2021 року ОСОБА_4 забрав дитину для спілкування та не повернув. Позивач ОСОБА_1 просила відібрати у відповідача ОСОБА_4 малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернути дитину матері; встановити спосіб виконання рішення (виділені матеріали: а.с.1-7).
17 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу ОСОБА_4 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_6 , 2018 року народження, до набрання рішенням суду законної сили (виділені матеріали: а.с.8-13).
Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 4 квітня 2022 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 4 квітня 2022 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 
Висновок суду мотивовано тим, що вимоги заяви про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу не чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною за своїм змістом є підставою для звернення до суду з позовними вимогами щодо визначення способів участі у вихованні дитини, що відповідно до вимог статті 159 СК України є самостійним способом захисту порушеного права й може бути оформлено лише шляхом пред`явлення відповідного позову, а не шляхом звернення із заявою про забезпечення позову у такий спосіб. Заявлений позивачем вид забезпечення позову фактично є вирішенням позовних вимог поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по суті. Такий спосіб забезпечення позову суперечить змісту самого інституту заходів забезпечення, меті його застосування та не відповідає позовним вимогам, на забезпеченням яких його має бути вжито. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу суду про відмову в забезпеченні позову.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю. Системний аналіз норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про негайне відібрання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Вирішуючи питання про забезпечення позову у цій справі, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про неможливість застосування інституту забезпечення позову у цій справі та не врахував тієї обставини, що дитина сторін у справі на час вирішення заявлених вимог про забезпечення позову не досягла чотирьох років. Забезпеченням позову не може бути порушено права відповідача, оскільки забезпечення позову є процесуальною дією тимчасового характеру, а не вирішенням позову по суті спору.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Підстави для забезпечення позову передбачені статтею 149 ЦПК України, відповідно до положень частин 1, 2 даної статті суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відібрання дитини та повернення її матері.
        ОСОБА_1 просить позов про відібрання дитини та повернення її матері забезпечити шляхом встановлення заборони відповідачу ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у спілкуванні з малолітнім сином.
       Даний вид забезпечення позову не узгоджується з положеннями частини 2 статті 150 ЦПК України, оскільки вжиття/невжиття такого заходу не матиме жодного впливу на виконання рішення суду про відібрання дитини.
       Приймаються висновки суду першої інстанції в тій частині, що перешкоди у спілкуванні з дитиною вирішуються визначенням способу участі у вихованні дитини, що є самостійним способом захисту порушеного права. 
Звернення із заявою про забезпечення позову не може підміняти звернення до суду з позовом. 
Підстави для забезпечення позову про відібрання дитини у запропонований позивачем спосіб відсутні.
Оскаржувану ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 4 квітня 2022 року про відмову в забезпеченні позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини та повернення її матері – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складено 20 жовтня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков 

Є.С.Сєвєрова