ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 р.	Справа № 440/12766/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т
представника апелянта  Солопа Ігоря Юрійовича
представника позивача Капусти Олександра Андрійовича
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 04.03.22 року по справі № 440/12766/21
          за позовом      Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  
          до     Управління Держпраці у Полтавській області ,     Головного управління ДПС у Полтавській області                     
          про визнання дій протиправними, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області,  Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови від 16.09.2021 № 5ДФС-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 60000 грн; визнання дій при виданні наказу від 28.07.2021 № 1735-П та при проведенні фактичної перевірки 29.07.2021 і при складанні акту фактичної перевірки від 06.08.2021 протиправними.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що висновки контролюючих органів щодо порушення ФОП ОСОБА_1 статті 24 Кодексу законів про працю України щодо допущення до роботи працівника без укладення трудового договору є необґрунтованими, оскільки гр. ОСОБА_2 була оформлена на роботу згідно поданої нею заяви від 28.07.2021 року. Також, вважає, що фактична перевірка позивача була призначена та проведена  Головним управлінням ДПС у Полтавській області безпідставно та з порушенням вимог податкового законодавства, оскільки наказ № 1735 від 28.07.2021 року, на підставі якого проводилась перевірка, не відповідає критеріям підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. Крім того, звертав увагу, що посадовими особами Головного управлінням ДПС у Полтавській області під час проведення фактичної перевірки перевірялись питання дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), не маючи на це законних підстав. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області, Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування постанови задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо перевірки дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 законодавства з питань оформлення трудових відносин з працівниками під час проведення фактичної перевірки 29.07.2021 року.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 5 ДФС-ФС від 16.09.2021 року.
Відповідач, Головного управління ДПС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, представник Головного управління ДПС у Полтавській області  в апеляційній скарзі зазначає, що підставою для призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 стало отримання інформації про порушення ним вимог законодавства, а саме, до податкового органу надійшла доповідна записка від Управління податкового аудиту, відділу фактичних перевірок від 28.07.2021 року за № 5958/16-31-07-05-09 щодо проведення фактичної перевірки платника податків з метою недопущення незаконного обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива, виявлення фактів торгівлі фальсифікованою продукцією. Звертав увагу, що вказана доповідна записка може розглядатись як передбачена підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України підстава для проведення фактичної перевірки. Під час перевірки встановлено порушення роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівником, чим порушено частину 1 статті 21, частину 1 та частину 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.
Доповідна записка щодо позивача у зв`язку з наявною у контролюючого органу інформацією щодо можливих порушень платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, може розглядатись як передбачена пп. 80.2.5 п. 80.5 ст. 80 ПК України підстава для проведення фактичної перевірки та, відповідно, може мати наслідком прийняття наказу № 1735-П від 28.07.2021 року.
Представник апелянта наголошує, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, то його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Прийняття рішення про окреме скасування наказу про проведення перевірки є помилковим, оскільки ухваленням такого рішення права позивача не можуть бути поновлені. Аналогічно, окреме визнання протиправними дій контролюючого органу щодо проведення перевірки не можуть захистити права позивача. Належним способом захисту прав платників податків є оскарження рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами такої перевірки в тому числі з підстав порушення процедури призначення і проведення перевірки.
Так, під час перевірки встановлено порушення роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівником (найманими особами), чим порушено ч. 1 ст. 21, ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю України від 10.12.1971. За результатами фактичної перевірки складено акт фактичної перевірки від 09.08.2021 реєстраційний № 6017/16/31/РРО/ НОМЕР_1 (бланк № 000639), та відповідно зафіксовано вищевказані порушення. Таким чином, фінансові санкції застосовані обґрунтовано та підлягають сплаті до бюджету в передбачені законодавством терміни.
На переконання представника апелянта, процедурні порушення під час призначення і проведення перевірки не вплинули та об`єктивно не могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.
Позивач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що фактична перевірка позивача була призначена та проведена Головним управлінням ДПС у Полтавській області безпідставно та з порушенням вимог податкового законодавства, оскільки наказ № 1735 від 28.07.2021 року, на підставі якого проводилась перевірка, не відповідає критеріям підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. 
Також, позивач звертає увагу, що посадовими особами Головного управлінням ДПС у Полтавській області під час проведення фактичної перевірки перевірялись питання дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), не маючи на це законних підстав. 
На переконання позивача суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, виніс законне та обґрунтоване рішення. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача, в судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа – підприємець 18.02.2013 року, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань внесений запис № 2 585 000 0000 021173 /а.с. 31/.
28.07.2021 року на адресу в.о. начальника Головного управління ДПС у Полтавській області Якименка А. надійшла доповідна записка начальника відділу фактичних перевірок ОСОБА_3 , в якій він повідомляє, що  згідно листа ДПС України від 10.06.2021 року №13339/7/99-00-07-05-03-07 по даному господарському об`єкту надійшла інформація щодо фактів продажу алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених КМУ мінімальних роздрібних цін на такі напої. Підстави для проведення перевірки згідно пп. 80.2.5 ПКУ. Пропозиції: Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1.2.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії  між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 року № 470 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» запропоновано проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі пп. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України /а.с.137/.
28.07.2021 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнятий наказ № 1735-П «Про проведення фактичної перевірки», згідно з яким з метою контролю за обігом спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України вирішено провести з 29.07.2021 року фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , за період з 12.11.2020 року по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку /а.с. 166/.
29.07.2021 року на підставі направлень на перевірку № 2444, № 2443, № 2540 Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці  магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої встановлено порушення, в тому числі, частину 1 статті 21, частину 1 та частину 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме факт допуску до роботи продавця ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин з ФОП ОСОБА_1 відповідно до діючого законодавства України та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики /а.с. 140-143/.
16.09.2021 року Управлінням Держпраці у Полтавській області на підставі фактичної перевірки Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.08.2021 року № 6017/16/31/РРО/ НОМЕР_2 складено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 5ДФС-ФС, якою на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265  Кодексу законів про працю України вирішено накласти на фізичну особу – підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 60 000,00 грн. /а.с. 24, 25/.
Позивач не погодився із діями Головного управління ДПС у Полтавській щодо проведення фактичної перевірки та постановою Управління Держпраці у Полтавській області № 5ДФС-ФС та оскаржив їх до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи Головного управління ДПС у Полтавській під час проведення фактичної перевірки позивача 29.07.2021 року досліджуючи питання дотримання останнім положень законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) вийшли за межі повноважень, передбачених наказом № 1735-П від 28.07.2021 року та наданими їм направленнями № 2540, № 2443, № 2444 і діяли з порушенням статті 80 Податкового кодексу України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).
Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05 квітня 2007 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/ заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Частиною 4 статті 265 Кодексу законів про працю України, визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі-Порядок №509).
Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначав, що посадовими особами Головного управлінням ДПС у Полтавській області під час проведення фактичної перевірки перевірялись питання дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), не маючи на це законних підстав.
Колегія суддів зазначає, що повноваження податкового органу щодо проведення перевірок, в тому числі й фактичних, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України. При чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України.
Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
З матеріалів справи вбачається, що правовою підставою для призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 в наказі № 1735-П Головним управлінням ДПС у Полтавській області визначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
Також, вказаним наказом визначена мета проведення фактичної перевірки - контроль за обігом спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій.
В направленнях на перевірки також вказано підставу проведення перевірки та її мету аналогічні наказу № 1735-П.
Як зазначено вище, позивач вказував, що як підставу для проведення фактичної перевірки підприємства у наказі ГУ ДПС у Харківській області зазначено підпункти 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Так, за приписами пункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Аналізуючи підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, колегія суддів доходить висновку, що призначаючи фактичну перевірку щодо здійснення  функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального фахівці контролюючого органу вправі здійснювати перевірку виключно з вказаних питань.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 810/1394/16 та у справі № 520/12028/18.
Разом з тим, підставою для проведення фактичної перевірки з питань, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) є положення підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
Дійсно, згідно підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Колегією суддів встановлено, що підставою для прийняття наказу № 1735-П слугувала доповідна записка начальника відділу фактичних перевірок Подовжнього Ю. від 28.07.2021 року, зі змісту якої вбачається, що згідно листа ДПС України від 10.06.2021 року №13339/7/99-00-07-05-03-07 по даному господарському об`єкту надійшла інформація щодо фактів продажу алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених КМУ мінімальних роздрібних цін на такі напої.
Оцінивши належність та допустимість такої доповідної записки як достатнього обґрунтування для призначення фактичної перевірки з питань оформлення трудових відносин позивачем з працівниками (найманими особами) суд зазначає, що вона не містить жодної інформації, передбаченої  підпунктом 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що посадові особи Головного управління ДПС у Полтавській під час проведення фактичної перевірки позивача 29.07.2021 року досліджуючи питання дотримання останнім положень законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) вийшли за межі повноважень, передбачених наказом № 1735-П від 28.07.2021 року та наданими їм направленнями № 2540, № 2443, № 2444 і діяли з порушенням статті 80 Податкового кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неправомірність дій Головного управління ДПС у Полтавській при проведенні фактичної перевірки є підставою для визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 5ДФС-ФС від 16.09.2021 року.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративнинй позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року по справі № 440/12766/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Головного управління ДПС у Полтавській області.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 по справі № 440/12766/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		З.О. Кононенко	
Судді	   	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  01.12.2022 року