Постанова 
Іменем України
 
29 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 128/1654/17
провадження № 61-7508св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач (відповідач за первісним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
відповідач за первісним та зустрічним позовами - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадкового майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та виділення частки із спадкового майна в натурі
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 липня 2022 року у складі колегії суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П., Медвецького С. К.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку спадкового майна, а саме -житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входять: будинок «А» загальною площею 117,6 кв. м, 1974 року побудови; коридор 1 площею 2,6 кв. м; душова 2, площею 0,9 кв. м; кухня 3 площею                                7,8 кв. м; житлова кімната 4 площею 15,3 кв. м; житлова кімната 5 площею                      20,3 кв. м; житлова кімната 6 площею 31,8 кв. м; коридор 7 площею 6,0 кв. м; житлова кімната 8 площею 16,1 кв. м; кухня 9 площею 9,9 кв. м; коридор                                  10 площею 6,0 кв. м; душова 11 площею 0,9 кв. м; прибудова а площею 37,2 кв. м, 1986 року побудови; сарай Б площею 14,0 кв. м, 1986 року побудови; погріб п/Б площею 4,9 кв. м, 1986 року побудови; вхід в погріб шп/Б, 12,3 кв. м, 1986 року побудови; сарай В площею 13,0 кв. м, 1997 року побудови, курник в площею                        2,2 кв. м, 1980 року побудови; вбиральня Г площею 1,5 кв. м, 1986 року побудови; гараж Е площею 32,8 кв. м, 1998 року побудови; сарай Є площею 53,8 кв. м,                     1987 року побудови; навіс З площею 18,3 кв. м, 1990 року побудови; навіс І площею 13,3 кв. м, 1990 року побудови.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір, ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким усе своє майно заповідала в рівних частинах йому та ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, до складу якого входив житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
 
У визначений законодавством строк сторони у справі звернулись до Вінницької державної нотаріальної контори де була заведена спадкова справа № 476/2012.
 
Разом з цим у спадкодавця на момент смерті не було правовстановлюючих документів на нерухоме майно, державний нотаріус постановою від 17 травня 2017 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 .
 
Через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також                   у зв`язку з небажанням ОСОБА_2 оформляти спадщину від померлої матері, він змушений звернутись до суду з позовом. 
 
У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом,                                 у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку спадкового майна, до складу якого входять; житловий будинок загальною площею 117,6 кв. м, житловою площею 83,5 кв. м, та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали її матері; виділити їй 1/2 частку спадкового майна в натурі шляхом поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилалася на ті самі обставини, що й позивач за первісним позовом.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Вінницький районний суд Вінницької області рішенням від 27 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
 
 Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнив. Визнав за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Поділив спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме - житловий будинок з господарськими будівлями за адресою:  АДРЕСА_1 за другим варіантом поділу згідно з висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 23 серпня 2018 року № 945/946/947/18-21 та виділив ОСОБА_1 таке майно: приміщення в житловому будинку «А» та прибудови «а»: 1-1 коридор площею 2,5 кв. м, вартістю 5 903,00 грн, 1-2 кімната площею 15,1 кв. м, вартістю 51 214,00 грн, 1-3 кімната площею 20,7 кв. м, вартістю 70 208,00 грн, 1-4 кухня площею 7,2 кв. м, вартістю 17 000,00 грн, 1-5 санвузол площею 0,8 кв. м, вартістю 1 889,00 грн, а разом по будинку: 46,3 кв. м, вартістю 146 214,0 грн. Відступ по площі та вартості від частки в житловому будинку першого співвласника: по площі на 9,0 кв. м менше, відступ по вартості складає на 30 886,00 грн менше; господарські будівлі: літня кухня «Б» вартістю 27 390,00 грн, погріб «п/Б» вартістю 16 807,00 грн, навіс «б» вартістю 6 847,00 грн, убиральня «З-1» вартістю                                     6 847,00 грн, убиральня «І» вартістю 1 0582,00 грн, хвіртка № 5 вартістю                                        4 358,00 грн, огорожа № 6 вартістю 13 695,00 грн, огорожа № 8 вартістю                                   6 225,00 грн, приямок під насос № 10 вартістю 4 980,00 грн, вигрібна яма № 11 вартістю 4 358, 00 грн, у спільне користування надається криниця № 9 вартістю 1/2 х 6 847,00 грн, а разом 105 512,50 грн. Відступ від розміру частки                                                 в господарських будівлях складає на 28 635,50 грн менше.
 
Виділив ОСОБА_2 таке майно: приміщення в житловому будинку «А» та прибудови «а»: 2-3 кухня площею 9,8 кв. м, вартістю 23 140,00 грн, 2-4 коридор площею 6,1 кв. м, вартістю 20 689,00 грн, 2-5 кімната площею 31,8 кв. м, вартістю 107 855,00 грн, 2-6 кімната площею 16,6 кв. м, вартістю 56 302,00 грн, а 64,3 кв. м, вартістю  207 986,00 грн. Відступ по площі та вартості від частки в житловому будинку першого співвласника складає: по площі на 9,0 кв. м більше, по вартості на 30 886,00 грн більше; господарські будівлі: сарай - літня кухня «Е» вартістю                          46 065,00 грн, убиральня «Л» вартістю 18 052,00 грн, погріб «п/М» вартістю                            51 045,00 грн, ворота з хвірткою № 4 вартістю 7 471,00 грн, огорожа № 7 вартістю 16 807,00 грн, вигрібна яма № 1, вартістю 19 920,00 грн, у спільне користування надається криниця № 9 вартістю 1/2 х 6 847,00 грн, разом 162 783,50 грн. Відступ від розміру частки в господарських будівлях складає на 28 635,50 грн більше. Виходячи із вищенаведених розрахунків, вартість частин будинковолодіння складають: першого співвласника 1/2 частки будинковолодіння 251 726,50 грн, другого співвласника 1/2 частки будинковолодіння 370 769,50 грн. Виділені                             в натурі частки від загальної вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, при округленні до цілих, складають: першого співвласника 1/2 частки - 40/100 частин, другого співвласника 1/2 частки - 60/100 частин. Компенсація першому співвласнику 1/2 частки, частка якого після поділу стала меншою за його частку у праві власності будинковолодіння, складає 59 521,50 грн (План-схема виділу в натурі часток дивитись в додатках 3, 4 до висновку). Висновок судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 945/946/947/18-21 від 23 серпня 2018 року                       є невід`ємною частиною цього рішення. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частки у праві власності будинковолодіння в розмірі 59 521,50 грн. 
 
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що вимоги є обґрунтованими, при цьому суд вважав за доцільне провести реальний розподіл спадкового майна сторін за другим варіантом поділу згідно з висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 23 серпня 2018 року № 945/946/947/18-21, з огляду на те, що цей варіант передбачає фактичний порядок користування позивачем та відповідачем житловими на теперішній час площами, який склався та існує протягом тривалого часу.
 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
 
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 08 червня 2022 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року.
 
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 10 червня 2022 року закінчив підготовчі дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року. Призначив справу до розгляду                                у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 06 липня 2022 року прийняв відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року закрив.
 
Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що особа, яка подала апеляційну скаргу, відмовилася від апеляційної скарги, а тому суд вважав за можливе прийняти відмову  ОСОБА_1 від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 липня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована неврахування апеляційним судом того, що відмова від апеляційної скарги, яка була заявлена адвокатом позивача, не відповідала внутрішній волі самого позивача, а його відповідь «так» на питання суду, чи він погоджується з адвокатом, мала місце лише у зв`язку з відсутністю розуміння суті такої процесуальної заяви та її наслідків, а також пояснювалася існуванням довіри до адвоката. При цьому апеляційний суд ні в усному порядку (що підтверджується звукозаписом), ні в письмовому (що підтверджується відсутністю будь-якої письмової заяви у матеріалах справи) не роз`яснив заявнику наслідків відмови від апеляційної скарги.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
08 вересня 2022 року справа у сканованому вигляді надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд встановив, що у судовому засіданні ОСОБА_1 відмовився від апеляційної скарги. Наслідки відмови від апеляційної скарги заявнику роз`яснені.
 
Заяву про відмову від апеляційної скарги на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року подав і представник ОСОБА_1 -адвокат Дерун В. Г., посилаючись на те, що сторони дійшли спільної згоди щодо поділу майна на підставі рішення суду.
 
ОСОБА_2 не заперечувала щодо задоволення заяв ОСОБА_1 та його адвоката.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                                  у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.
 
Відповідно до частини четвертої, п`ятої, шостої статті 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи                          в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.
 
У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається.
 
Суд апеляційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу.
 
Частиною п`ятою статті 206 ЦПК України передбачено, що суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
 
Таким чином, прийняття відмови від апеляційної скарги пов`язується                                    з обов`язком апеляційного суду перевіряти, чи у зв`язку з такою відмовою не порушуються права будь-яких осіб, оскільки право особи на відмову від апеляційної скарги не обмежене. При цьому апеляційний суд відповідно до пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України повинен роз`яснити передбачені частиною п`ятою статті 364 ЦПК України наслідки прийняття відмови від скарги. 
 
Статтями 13, 43 ЦПК України передбачено право учасника справи розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд.
 
Встановивши, що заяви ОСОБА_1 та його представника - адвоката             Деруна В. Г. про відмову від апеляційної скарги подані до закінчення апеляційного провадження та немає підстав, передбачених частиною п`ятою статті 206 ЦПК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви про відмову від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження із роз`ясненням, що повторне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року не допускається.
 
Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують і не свідчать про порушення апеляційним судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.
 
Посилання в касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не роз`яснив заявнику наслідків відмови від апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки згідно із звукозаписом судового засідання наслідки відмови від апеляційної скарги  ОСОБА_1 роз`яснені, що відображено в описовій частині оскаржуваної ухвали.
 
Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються     у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина третя статті 406 ЦПК України).
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Ураховуючи наведене, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 липня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов