Ухвала                                                   
 
12 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 725/555/18
провадження № 61-8694св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач  - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Чернівецького апеляційного суду від 26 травня 2020 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Владичана А. І., Лисака І. Н.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення трьох відсотків річних, пені та відсотків за договором банківського вкладу.
Позов обґрунтовано тим, що 05 грудня 2013 року між ним та банком було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070028330000, відповідно до умов якого розмір вкладу становить 112 648,98 доларів США, строк розміщення коштів - до 05 січня 2014 року.
ОСОБА_1 зазначав, що у квітні 2014 року він направив банку заяву про розірвання договору, повернення вкладу та виплату відсотків. Однак листом від 07 травня 2014 року банк відмовив йому у видачі грошових коштів.
Посилався на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 вересня 2014 року у справі № 725/3492/14-ц достроково розірвано договір банківського вкладу від 05 грудня 2013 року 
№ SAMDNWFD0070028330000 та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь вклад і нараховані відсотки у сумі 115 236,69 доларів США.
Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 18 грудня 2014 року рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 02 вересня 
2014 року у частині дострокового розірвання договору банківського вкладу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення залишено без змін.
29 листопада 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» добровільно виконало зазначене рішення суду, виплативши йому 115 236,69 доларів США та 
3 654,00 грн судового збору.
Вважав, що прострочивши виконання грошового зобов`язання, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі трьох відсотків за кожен день прострочення (Закон України «Про захист прав споживачів»), три відсотки річних 
(стаття 625 ЦК України), а також суму невиплачених відсотків за договором банківського вкладу.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь: 4 497 687,01 доларів США пені у розмірі трьох відсотків за кожен день прострочення за період із 07 травня 2014 року до 29 листопада 2017 року, що еквівалентно 128 402 840,85 грн; 12 322,43 доларів США трьох відсотків річних (стаття 625 ЦК України) за період із 07 травня 2014 року до 29 листопада 2017 року, що еквівалентно 351 788,59 грн; 28 045,06 доларів США  невиплачених відсотків за договором банківського вкладу за період із 02 вересня 2014 року до 29 листопада 2017 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 травня 
2018 року у складі судді Войтуна О. Б. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 : 933 417,18 доларів США пені у розмірі трьох відсотків за кожен день прострочення за період із 05 березня 2017 року до 29 листопада 2017 року за договором банківського вкладу № SAMDNWFD0070028330000 від 05 грудня 2013 року, що станом на 05 березня 2018 року еквівалентно 24 769 068,68 грн; 8 254,35 доларів США трьох відсотків річних за період із 02 вересня 2014 року до 04 серпня 
2015 року та за період із 11 травня 2016 року до 29  листопада 2017 року, що еквівалентно станом на 05 березня 2018 року 226 201,33 грн; 2 682,19 доларів США невиплачених відсотків за договором банківського вкладу за період із 04 травня 2017 року до 29 листопада 2017 року.
У задоволені інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: сплату пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожен день прострочення.
Урахувавши положення частини другої статті 258 ЦК України, суд стягнув пеню за період із 05 березня 2017 року (тобто з дня заявлення вимоги про стягнення пені) до 29 листопада 2017 року, оскільки представник відповідача в судовому засіданні просив застосувати наслідки спливу позовної давності.
Нарахування трьох відсотків річних згідно з частиною другою 
статті 625 ЦК України за несвоєчасне виконання боржником 
АТ КБ «ПриватБанк» своїх зобов`язань по поверненню банківського вкладу ОСОБА_1 не може здійснюватися за період із 05 серпня 2015 року до 
11 травня 2016 року, оскільки затримка щодо виконання судового рішення від 02 вересня 2014 року була спричинена постановленням ухвали 
від 05 серпня 2015 року про відстрочення виконання судового рішення про стягнення коштів за договором банківського вкладу.
Вимоги про стягнення трьох відсотків річних за інший період та відсотків за користування коштами суд першої інстанцій визнав обґрунтованими.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Судом апеляційної інстанції справа переглядалась неодноразово.
Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 17 серпня 2018 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 травня 2018 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пені та трьох відсотків річних змінено.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню за договором банківського вкладу від 05 грудня 2013 року № SAMDNWFD0070028330000 в сумі 574,81 доларів США.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за договором банківського вкладу від 05 грудня 2013 року 
№ SAMDNWFD0070028330000 в сумі 8 560,88 доларів США.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 03 березня 2020 року касаційні скарги 
АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_2., на постанову Апеляційного суду Чернівецької області 
від 17 серпня 2018 року задоволено частково.
Постанову апеляційного суду Чернівецької області від 17 серпня 2018 року в частині вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені скасовано. Передано справу № 725/555/18 у частині позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 17 серпня 2018 року в частині вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення трьох відсотків річних залишено без змін.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 травня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення пені змінено та стягнуто АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню за договором банківського вкладу від 05 грудня 2013 року 
№ SAMDNWFD0070028330000 у розмірі 230 000 грн.
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.
Враховуючи те, що відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, позивач мав право на стягнення пені, нарахованої у межах річного строку позовної давності до звернення з позовом до суду.Отже, за період з 05 березня 2017 року по 28 листопада 
2017 року пеня у розмірі трьох процентів річних за кожен день прострочення грошового зобов`язання з повернення депозитних коштів відповідно до умов депозитного договору на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить 24 517 412,45 грн.
З огляду на обставини цієї справи, ураховуючи положення Закону України «Про захист прав споживачів», умови укладеного договору депозиту та його розмір, суму відсотків, які були нараховані за спірним договором, що пеня за вказаним договором значно перевищує розмір збитків, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки, нарахованої у сумі 24 517 412,45 грн, застосувавши принципи пропорційності, розумності та справедливості, до 230 000,00 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
04 червня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав касаційну скаргу (надійшла 09 червня 2020 року) на постанову Чернівецького апеляційного суду від 26 травня 2020 року, у якій представник заявника просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені.
Постанова суду апеляційної інстанції АТ КБ «ПриватБанк» не оскаржується, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України Верховним Судом переглядається у межах доводів касаційної скарги.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 916/65/18, від 03 липня 2019 року у справі № 917/791/18, від 22 жовтня 2019 року у справі № 904/5830/18, від 13 січня 2020 року у справі № 902/855/18, від 27 січня 2020 року у справі № 916/469/19, 
від 04 лютого 2020 року у справі № 918/116/19 (пункт 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
Касаційну скаргу мотивовано тим, що зменшення судом апеляційної інстанції розміру пені із 24 517 412,45 грн до 230 000,00 грн у відсотковому співвідношенні становить понад 99 %, тобто судом апеляційної інстанції визначено розмір пені менше ніж 1 %. Окрім того, у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 918/116/19 звертається увага на те, що зменшення розміру штрафних санкцій на 99 % нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку із порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. 
У серпні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року справу за позовом 
ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення трьох відсотків річних, пені та відсотків за договором банківського вкладу призначено до судового розгляду. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк» на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому воно просило вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Доводи особи, яка подала клопотання про відмову від касаційної скарги
У вересні 2022 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він, посилаючись на положення частини четвертої 
статті 398 ЦПК України, просить прийняти відмову від поданої касаційної скарги на постанову Чернівецького апеляційного суду від 26 травня 
2020 року.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.
Ураховуючи те, що клопотання про відмову від касаційної скарги подане ОСОБА_1 до закінчення касаційного провадження, воно підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.
При цьому заявнику роз`яснюється, що відповідно до частини п`ятої статті 398 ЦПК України, у разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення, повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.
Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги задовольнити.
Прийняти відмову ОСОБА_1 від касаційної скарги та закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення трьох відсотків річних, пені та відсотків за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Чернівецького апеляційного суду від 26 травня 2020 року.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                            Є. В. Синельников
Судді:                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян
                                                                                                                   Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   С. Ф. Хопта