Номер провадження: 22-ц/813/392/22 
Справа № 520/4027/15-ц
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого - Громіка Р.Д.,
суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря - Нечитайло Н.Ю.,
розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви.
24 листопада 2021 року від представника позивача надана заява про винесення по справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат , згідно якого вимагається стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 18 572,20 грн., складовими яких є витрати понесені на правову допомогу у розмірі 13654,00 грн., а також витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 гривень, витрат понесених на проведення експертного дослідження у розмірі 3245,70 грн., витрат на здійснення роздруківки пояснень свідків у розмірі 1600 грн., за видачу судового запису судового засідання, для подальшого аутентичного перекладу з аудіо носія на паперовий показань свідків у розмірі 73 грн.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року задоволено частково заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. Стягнено на користь ОСОБА_2 у рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційному задоволеним вимогам, у розмірі 908,00 гривень, витрат понесених на проведення експертного дослідження у розмірі 3245,70 грн., витрат на здійснення роздруківки пояснень свідків у розмірі 1600 грн, за видачу судового запису судового засідання, для подальшого аутентичного перекладу з аудіо носія на паперовий показань свідків у розмірі 73 грн., а всього на загальну суму 5826 гривень 70 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що необхідність скасування додаткового рішення обумовлена необхідністю скасування основного судового рішення.

Сповіщення сторін.
Про судове засідання, призначене на 26 жовтня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
24 жовтня 2022 року від адвоката Краснопивцева К.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про проведення судового засідання у справі без їх участі.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Повне судове рішення виготовлено 07 листопада 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ).
Так, згідно із матеріалів справи документально доведені судові витрати позивача, пов`язані з сплатою судового збору у розмірі 3654,00 грн., витрат понесених на проведення експертного дослідження у розмірі 3245,70 грн., витрат на здійснення роздруківки пояснень свідків у розмірі 1600 грн., за видачу судового запису судового засідання, для подальшого аутентичного перекладу з аудіо носія на паперовий показань свідків у розмірі 73 грн.
Щодо сплати судового збору, суд першої інстанції правильно виходив з того, що після зменшення позовних вимог 07.05.2018 року позивач залишив єдиною позовною вимогою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 вимогу визнання недійним заповіту ОСОБА_6 складеного на користь ОСОБА_7 13.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотариального округу Чернишевою Н.Г. ( т.3 а.с. 1).
Зазначена позовна вимога, яка була задоволена, відноситься до вимог не матеріального характеру зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн., яка і підлягає стягненню відповідно до пропорційності задоволених вимог.
Одночасно із цим, зайве сплачений судовий збір у розмірі 2746 грн., може бути повернутий судом після розгляду відповідної заяви позивача.
Таким чином враховуючи судові витрати понесені на сплату судового збору, пропорційно задоволеним вимогам загальна сума, документально підтверджених судових витрат складає 5826 (п`ять тисяч вісімсот двадцять шість ) гривень 70 копійок.
При цьому судом першої інстанції правильно врахована сплата на здійснення роздруківки пояснень свідків у розмірі 1600 грн., враховуючи у квитанції в якості платника представника позивача, а також сам факт оплати за аутентичний переклад та наявність такого перекладу у матеріалах справи.
Крім того суд першої інстанції правильно не вважав доведеним факт понесення позивачем витрат, визначених у заяві про зменшення розміру позовних вимог, як орієнтовну суму судових витрат 13654,00 грн., враховуючи відсутність як визначення складової такої орієнтованої суми так і відсутність або виставлених рахунків по спліті таких витрат так і самого факту понесених витрат на зазначену суму.
У відповідності до вимог п. 3,4 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема поведінку сторони під час розгляду справи та дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію справи, на якій такі дії вчинялись.
У даному випадку відповідач ОСОБА_4 , з моменту висунення до нього позовних вимог не заперечував проти їх задоволення, а тому понесені позивачем судові витрати не пов`язані із поведінкою даного відповідача.
Посилання представника відповідача ОСОБА_1 , що визнання відповідачем позову, має наслідком лише повернення позивачу 50% понесених судових витрат, не може застосовуватись у даному випадку, враховуючи що позов визнано було лише одним з трьох відповідачів, та саме позиція ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які позов не визнавали у повному обсязі, і було підставою для необхідності позивачем доведеності своїх вимог та понесення необхідних для цього судових витрат.
В свою чергу положення ч.1 ст. 142 ЦПК України щодо наслідків розподілу судових витрат при визнанні відповідачем позову, відносяться до факту повного визнання всіма відповідачами (або якщо по справі один відповідач та ним) позовних вимог, наслідком чого є можливість застосування судом вимог ч.1 ст. 82 та ч.4 ст. 206 ЦПК України, згідно яких при визнанні позову відповідачем , якщо це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, це є підставою суду для винесення рішення без додаткової доведеності позовних вимог.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що понесені та документально доведені судові витрати позивача потребують відшкодуванню у рівних частках відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в..
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що постановою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2021 року залишено без змін.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судове рішення виготовлено 07 листопада 2022 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дришлюк