П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/19871/21	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення   Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2022 по справі №420/19871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо переведення з одного виду пенсії на інший та зобов`язання вчинити певні дії, -
                              В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправними щодо переведення з одного виду пенсії на інший і застосування показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 рр.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з дня виникнення права і подання заяви, з 15.01.2021 року пенсію за віком і здійснити розрахунок пенсії і виплати з дня подання заяви з 15.01.2021 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, тобто середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески, за 2021 рік. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з переведенням з одного виду пенсії на інший, а просить Управління призначити пенсію за іншим Законом, тобто про призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії в межах одного Закону, то застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 р.р. у розмірі 3764,40 грн., позивач вважає неправомірним, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що останній діяв у межах наданих йому їм повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 18 березня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та невірним встановленням фактичних обставин справи, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним дій відповідача щодо переведення з одного виду пенсії на інший із застосуванням показника середньої заробітної платив середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 р. і зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком з 15.01.2021 із застосуванням показника середньої заробітної платив середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2022 роки, з урахуванням попередньо виплачених сум.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, зазначає, що при призначенні пенсії за віком відповідачем неправомірно застосовано ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що суперечить висновкам Верховного Суду, які наведені у постановах від 10 липня 2018 року у справі № 520/6808/17, від 12 червня 2020 року у справі № 400/293/19.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що позивач отримував пенсію за вислугу років з січня 2000 року відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Надалі, відповідно до поданої заяви позивача від 15.01.2021 року та долученим документами, останнього переведено з пенсії за вислугу років згідно Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб” на пенсію за віком, згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У лютому 2021 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про витребування завіреної копії розпорядження про призначення пенсії та розрахунку, стажу і заробітку та прохання надати письмове роз`яснення щодо показника середньої заробітної плати в Україні, який було взято при визначення розміру пенсії.
Листом-відповіддю від 24.02.2021 за вих.№ 2592-2055/З-02/8-1500/21 було надано роз`яснення стосовно пенсійного забезпечення ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме з переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, позивач звернувся із позовом до адміністративного суду.

Висновок суду першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подальше отримання іншої державної (трудової) пенсії не свідчить про призначення пенсії вперше (повторно вперше, що само по собі є взаємовиключним), а свідчить про переведення з одного виду державної пенсії на інший в рамках трудових пенсій.
Наведене вже само по собі вказує на помилковість висновків позивача відносно того, що інша державна пенсія, яка виплачувалась йому з 15.01.2021 за Законом № 1058-IV є пенсією, яка також призначена вперше.
Пенсія за віком , яка отримується позивачем з 2021 в рамках Закону № 1058-IV, та пенсія за вислугу років , яка отримувалась з 2000 року в рамках Закону № 2262-ХІІ, є одними з видів державних трудових пенсій , у зв`язку з чим з 15.01.2021 відносно позивача мало місце саме переведення на інший вид трудової пенсії - за віком , на іншу державну пенсію, що свідчить про помилковість доводів позивача в аспекті заявлених позовних вимог та свідчить про відсутність підстав для застосування до спірних відносин ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 та для зобов`язання ГУ ПФУ провести з 15.01.2021 перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2021 р., у розмірі 9118,80 грн.
Колегія суддів  не погоджується із такими висновками суду з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно зі ст. 40 Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до положень ст. 45 Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Водночас, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” позивач звернувся вперше.
Велика Палата Верховного Суду підтвердила висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а надалі при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, при вирішенні питання про призначення позивачу у 2021 році пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком згідно частини другої статті 40 цього Закону.
Вказані висновку кореспондуються з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеними у постанові від 18.12.2018 року у справі № 520/12961/16-а.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вказує про наявність підстав для визнання протиправним дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а також зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права та наведені в скарзі доводи спростовують правильність висновків суду. За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно частини 1 статті 139 КАС України     при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже,     КАС України     чітко передбачено стягнення судових витрат, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань.
Враховуючи, що апелянт сплатив 908,00(дев`ятсот вісім)  гривень судовий збір у суді першої інстанції (а.с. 6) та 1 372,00(одна тисяча триста сімдесят дві) гривні у суді апеляційної інстанції (а.с. 153-154), колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, за рахунок бюджетних асигнувань, 2 280,00 (дві тисячі двісті вісімдесят) гривень на користь ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року – скасувати, ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо переведення з одного виду пенсії на інший і застосування показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 рр.;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 15.01.2021 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018 – 2020 роки, з урахування попередньо виплачених сум. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; код ЄДРПОУ 20987385) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на судовий збір у розмірі 2 280,00 (дві тисячі двісті вісімдесят) гривень.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.