Справа № 754/4470/22                                                                 Головуючий в суді І інстанції - Лісовська О.В.
Провадження № 33/824/2179/2022                                             Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
05 грудня 2022 року                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Оверчук Ю.О.,   розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва  від 18 липня 2022 року,  
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва  від 18 липня 2022 року
ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого        ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.  
ОСОБА_1   притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 13.06.2022 о 00 годин 25 хвилин керував автомобілем Мерседес номерний знак НОМЕР_1 по вул. Бальзака, 9 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що місцевим судом не було в повній мірі враховано всі обставини справи. Так, апелянт указав про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис події, який покладений в основу оскаржуваної постанови є недопустимим доказом його вини, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про технічний засіб, на який було здійснено відеозапис та відсутня характеристика технічного носія інформації на який здійснювався запис інформації. Крім того, до суду було подано оптичний носій у вигляді компакт диску із записом відео на який ніяк не могло здійснюватися оригінальне записування, через очевидну невідповідність виду та розміру даного носія інформації та розміру нагрудної камери поліцейського, як технічного засобу фіксації. Тобто, на переконання апелянта, до суду було подано не оригінал носія, а копію, джерело та спосіб копіювання якого невідомі. Поряд з цим, апелянт указав, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а не за керування транспортними засобами з ознаками таких сп`янінь. На переконання апелянта, виявлення у водія транспортного засобу ознак сп`яніння відповідно до вимог закону є лише підставою для проведення відповідного огляду водія, а не підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності. Зауважено апелянтом також і про те, що працівниками поліції не було належним чином йому роз`яснено у який спосіб він може пройти  огляд на стан сп`яніння. Окрім того, ОСОБА_1 указав про те, що судом першої інстанції було обмежено його в праві на захист від пред`явленого обвинувачення, оскільки розгляд справи був проведений за його відсутності. Просив скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Вислухавши пояснення:
ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Оверчук Ю.О.,  які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;
свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1   у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Дослідивши зібрані у справі  докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині того, що автомобіль не перебував у русі та він ним не керував, не ґрунтуються на матеріалах справи. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за участі ОСОБА_1 та його захисника відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 в ході розмови з працівниками поліції пояснював, що його автомобіль викрали і він намагався його знайти, а тому, коли йому стало відомо, де перебуває його автомобіль, він прийшов його забрати. 
Натомість під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказував, що його автомобіль перебував в ремонті та після здійснення ремонтних робіт майстер приїхав на його автомобілі на вул. Бальзака в м. Києві, де вони зустрілись, він забрав свій автомобіль та оскільки вже була комендантська година, він збирався заночувати в автомобілі разом зі своїм знайомим. Коли він розклав сидіння авто та мав намір лягти спати, у вікна автомобіля почали стукати якісь люди та вибивати двері. В подальшому з`ясувалось, що це були працівники правоохоронних органів. 
Крім того, з відеозапису також вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції на місці події також перебував знайомий ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , який працівникам поліції пояснив, що він був у автомобілі разом з ОСОБА_1 та що автомобілем Мерседес на час його зупинки працівниками правоохоронних органів керував саме ОСОБА_1 .
Таким чином, суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував та вважає це способом уникнення ОСОБА_1 відповідальності.
Доводи апеляційної скарги в частині порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння, не ґрунтуються як на вимогах нормативних документів, так і на матеріалах справи. Сама процедура пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та фіксація відмови   ОСОБА_1   від проходження такого огляду була проведена у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1  була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови, що указує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського є не обґрунтованими. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він самостійно  звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння і що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував не спростовує висновків судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній притягнутий до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а для вимоги поліцейського про необхідність проходження такого огляду необхідна не наявність доведеного стану сп`яніння, а наявність ознак, які вказують на те, що особа перебуває у такому стані. 
Посилання захисника на ту обставину, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проведення огляду не грунтуються на матеріалах справи, з яких вбачається, що в матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські взагалі позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення.
Та обставина, що ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми під час розгляду справи у суді першої інстанції, не може бути підставою для скасування прийнятої щодо нього постанови, оскільки ОСОБА_1 та його захисник приймали участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, мали можливість надати усі докази на свій захист, які вважали за необхідне. Надані ОСОБА_1 та його захисником докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Деснянського районного суду м. Києва  від 18 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.  
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва  від 18 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                       О.П. Свінціцька