ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5955/22 Справа № 193/206/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шумська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Держава України, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року, яка постановлена  суддею  Шумською О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення відсутні, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями службової особи органів прокуратури.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями службової особи органів прокуратури, передано до Бабушкінського районного суду міста Дніпро.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1   просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що позивач зареєстрований за адресою, яка за територіальною підсудністю відноситься до Софіївського районного суду Дніпропетровської області. Відповідно до чинного законодавства, позивач має право звернутись з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями службової особи органів прокуратури, за зареєстрованим місцем проживання, тобто до Софіївського районного суду Дніпропетровської області.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Передаючи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями службової особи органів прокуратури, до Бабушкінського районного суду м. Дніпра, суд першої інстанції керувався ст. 27, п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України та виходив з того, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду судом за місцезнаходженням юридичної особи.
З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
 За загальним правилом підсудності (ч.2 ст. 27 ЦПК України)  позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Адресою місцезнаходження Дніпропетровської обласної прокуратури є: пр. Дмитра Яворницького, 38, м. Дніпро, що територіально відноситься до юрисдикції Бабушкінського районного суду м. Дніпра.
Цивільним процесуальним законодавством, зокрема, передбачено і випадки альтернативної підсудності - підсудність справ за вибором позивача (ст.28 ЦПК України).
Зокрема, позови до пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.4 ст.28 ЦПК України).
Зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що останній просить відшкодувати моральну шкоду, яка заподіяна неправомірними діями службової особи органів прокуратури.
Як вбачається з матеріалів справи, зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .
Згідно роз`яснень, викладених у п.37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Тобто законодавець передбачив юридичну можливість для особи, яка звертається до суду із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної її майну, обрати на власний розсуд, якими правилами територіальної підсудності керуватися при зверненні до суду за захистом своїх порушених прав. У процесуальному законодавстві запроваджено для такої категорії справ правило альтернативної підсудності, що надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності цивільних справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності.
Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, що суперечить ч.16 ст.28 ЦПК України, відповідно до якої позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Крім того, зазначаючи про відсутність підстав щодо обрання підсудності за місцем проживання позивача, суд не звернув уваги, що загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом підсудності (альтернативна, виключна).
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, що дана справа не підсудна Софіївському районному суду Дніпропетровської області, є помилковим.
Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Отже, з встановлених судом апеляційної інстанції обставин слідує, що судом першої інстанції було оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022  року скасувати та направити  матеріал за позовом  ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Дніпропетровської обласної прокуратури, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями службової особи органів прокуратури до   суду першої інстанції  для вирішення питання   відповідно до вимог ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 27 жовтня 2022 року.

Головуючий: 

Судді: