Справа № 308/788/22

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

22.11.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , – адвоката Шпуганича В. П., представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шпуганич В. П. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2022 року 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець  АДРЕСА_1 ,  місце роботи: Словаччина, м. Вралов над Топлов, STD Donivo a.s. (водій вантажного автомобіля), паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 13.12.201; ідентифікаційний код – невідомий,
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Постановлено стягнути  із  ОСОБА_1   на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп судового збору.
Згідно з постановою, 24 грудня 2021 року о 18 год 47 хв, у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» пункту пропуску «Косино» митного поста «Косонь» Закарпатської митниці, заїхав легковий автомобіль марки «NISSAN», моделі «NAVARA», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , номер кузову: НОМЕР_3 , в якому пасажиром слідував громадянин України ОСОБА_1 , який прямував у приватних справах із Словаччини до України. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу “зелений коридор”. До митного контролю гр. України ОСОБА_1 подав закордонний паспорт НОМЕР_1 від 13.12.2018. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, під час проведення яких було встановлено, що 23.12.2020 через пункт пропуску "Порубне – Сірет" митного поста "Вадул – Сірет" Буковинської митниці громадянин України ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» ввіз напівпричіп комерційного призначення марки «Schmitz», моделі «Cargobull», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_5 . У своєму поясненні  ОСОБА_1  підтвердив факт невивезення транспортного засобу за межі території України вчасно. До митного органу із заявою щодо неможливості своєчасного вивезення транспортного засобу за межі митної території України гр. України ОСОБА_1 не звертався. Згідно мережі Інтернет ресурсу (сайт «mobile.de») вартість аналогічного/подібного напівпричепу складає 10 872,00 Євро, що згідно з курсом НБУ на 24.12.2021 становить 335 346 грн 84 коп (триста тридцять п`ять тисяч триста сорок шість грн 84 коп). Станом на 24.12.2021 транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку транзиту. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу комерційного призначення, а саме: напівпричіпу марки «Schmitz», моделі «Cargobull», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_5 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці – від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого частиною 6 статті 470 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі адвокат Шпуганич В. П. вказує на те, що постанова суду, яка винесена без участі ОСОБА_1 , оскільки він з 02.02.2022 по теперішній час перебуває за кордоном, є незаконною. Посилається на те, що суд у постанові не навів перешкод для накладення на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення як конфіскація транспортного засобу. Зазначає, що визначена митним органом вартість напівпричепа у сумі 332 тис. грн є завищеною, оскільки така не перевищує 100 тис грн. Також стверджує, що ОСОБА_1 не працює та має на утриманні трьох дітей. Разом із тим, вказує на те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувана постанова винесена у відсутності сторони захисту, її копію засобами поштового зв`язку сторона захисту не отримувала, а про її існування він як адвокат дізнався 06.09.2022 з ЄДРСР, а тому ОСОБА_1 був позбавлений права на оскарження судового рішення у встановлений законодавством строк. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду змінити та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, не пов`язане зі штрафом.
Заслухавши адвоката Шпуганича В. П., який підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
На переконання апеляційного суду, строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, враховуючи такі обставини.
Так, апеляційним судом встановлено, що справа про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 розглянута місцевим судом 05.04.2022 за його відсутності. У матеріалах справи містяться відомості про те, що апелянта належним чином повідомлено про дату, місце і час судового розгляду. Разом з тим, у матеріалах справи наявні дані, які підтверджують те, що ОСОБА_1 копія оскаржуваної постанови від 05 квітня 2022 року надіслана з порушенням встановленого законом строку, а саме 10.06.2022. Отже, доводи апелянта про те, що зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився поза межами строку, - апеляційний суд вважає слушними, такими, що можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Апеляційний суд визнає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що апелянт ознайомився з оскаржуваною постановою раніше, ніж про це вказав у апеляційній скарзі. Відтак, апеляційний суд вважає, що підстав для сумніву щодо достовірності тверджень адвоката Шпуганича В. П. про причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення не має.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про порушення митних правил № 2316/30500/21 від 24.12.2021 (а. с. 1-4), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він підтвердив факт не вивезення зазначеного транспортного засобу за межі митної території України, та зазначив, що із відповідною заявою щодо неможливості не вивезення транспортного засобу до митного органу не звертався (а. с. 5), відомостями за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (а. с. 8), витягом з мережі Інтернет, сайту «mobile.de» від 24.12.2021, де вказана вартість аналогічного/подібного напівпричепу - 10 872,00 Євро, що згідно з курсом НБУ на 24.12.2021 становить 335 346 грн 84 коп (триста тридцять п`ять тисяч триста сорок шість грн 84 коп), доповідною запискою державного інспектора відділу м/п «Косино» Пересоляка П. П. (а. с. 14, 15).
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 470 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. При цьому, судом апеляційної інстанції береться до уваги і те, що стороною захисту на підтвердження доводів про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не надано жодного доказу, який міг би ставити під сумніви правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
На переконання апеляційного суду, вищенаведеним доказам суд першої інстанції надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 470 МК України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор Пересоляк П. П., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Частина 6 ст. 470 МК України (в редакції від 22.08.2019 року) передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше, ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Апеляційний суд передовсім бере до уваги те, що обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 470 МК України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час розгляду апеляційної скарги не встановлено, як не встановлено і дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу особистого користування.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими і такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами доводи апелянта про те, що судом не з`ясовано те, що вартість транспортного засобу надто завищена, ніж фактична його вартість. Твердження у цій частині є безпідставними, оскільки стороною захисту не надано жодних відомостей, які можуть ставити під сумніви вказану у протоколі про адміністративне правопорушення вартість аналогічного/подібного напівпричепу марки «Schmitz», моделі «Cargobull», а саме згідно з мережею Інтернет ресурсу (сайт «mobile.de») вона становить 10 872,00 Євро, що згідно з курсом НБУ на 24.12.2021 складає 335 346 грн 84 коп (триста тридцять п`ять тисяч триста сорок шість грн 84 коп). З матеріалів справи убачається, що ні ОСОБА_1 , ні його захисним не додано жодних документів, які можуть спростувати вищевказане. 
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд розглянув справу за відсутності сторони захисту, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції, які є правильними та обґрунтованими. Водночас, ця обставина взята до уваги апеляційним судом як підстава у поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не працює та має на утриманні трьох дітей, апеляційний суд не визнає слушними та розцінює їх як обрані ОСОБА_1 спосіб та лінію самозахисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил за ч. 6 ст. 470 МК України.
Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України доведена повністю.
При цьому, апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції взяв до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні у матеріалах справи дані про особу правопорушника, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 470 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про необхідність конфіскації транспортного засобу а саме: напівпричіпу марки «Schmitz», моделі «Cargobull», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_5 , апеляційний суд вважає, що таке є неможливим, оскільки згідно зі змістом оскаржуваної постанови від 05 квітня 2022 року, вказаний у протоколі про порушення митних правил напівпричіп не вилучався, а матеріали справи не містять відомостей щодо місцезнаходження транспортного засобу марки «Schmitz», моделі «Cargobull», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_5 , у тому числі невідомо чи такий і досі існує. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що сторона захисту, маючи достатньо часу та можливості, будь-які докази у підтвердження факту находження транспортного засобу у ОСОБА_1 апеляційному суду не надала.
Отже, накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, вважається справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
З огляду на наведене, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети – виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Ухвалюючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И  В :
Поновити адвокату Шпуганичу В. П. строк на апеляційне оскарження судового рішення. 
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шпуганич В. П. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України – залишити без зміни.
                   Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Іван СТАН