П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
22 вересня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 420/5657/22	

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
14:00 год., м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
01.08.2022 року;
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – ОСОБА_1 
                                                            – Яковлєва О.В.
            За участю: секретаря – Бучко О.С.
     апелянта – ОСОБА_2 
     представника відповідача – Бушилової Ю.О.
     представника відповідача – Сокуренка І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила:
визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення «звільнення зі служби в поліції», накладене на ОСОБА_2 наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.03.2022 року №452;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №600о/с від 25.03.2022 року про звільнення з Національної поліції;
поновити ОСОБА_2 на посаді дізнавача сектору дізнання відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області;
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки відповідача про вчинення позивачкою дисциплінарного правопорушення є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. У тому числі, позивачка вказує, що дисциплінарне провадження не враховує як ступінь тяжкості дисциплінарного проступку, наявність/відсутність заподіяної шкоди, обставин, які пом`якшують відповідальність, обґрунтованість підстав для застосування крайньої міри відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції так і пояснень особи, яка притягується до відповідальності.
Наведені обставини свідчать про неправомірність оспорюваних наказів, наявність підстав для їх скасування, поновлення позивачки на попередній посаді та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами службового розслідування підтверджується вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, обґрунтованість притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, а тому оспорювані накази є правомірними, підстави для їх скасування, поновлення позивачки на службі та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не належної правової оцінки тим обставинам, що службове розслідування у відношенні позивачки проведено з грубим порушенням встановленого законодавством порядку, а також залишено поза увагою також ті обставини, що допущення позивачкою дисциплінарного проступку відбулось з незалежних від неї причин, у тому числі, які фактично полягають у незадовільних стосунках із службовим колективом органу поліції.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції встановлено та як з`ясовано під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 прийнята на службу в поліції на посаду дізнавача сектору дізнання відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області на підставі наказу ГУ НП в Одеській області від 08.02.2022 року №220 о/с з 09.02.2022 року.
28.02.2022 року начальником ВнП №3 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області подано на ім`я начальника ГУ НП в Одеській області доповідну записку про доцільність призначення службового розслідування стосовно позивачки.
У доповідній записці зазначено, що 26.02.2022 року ОСОБА_2 на свій мобільний телефон почала фотографувати доставлених осіб та викладати їх фото в групі свого месенджера, а також самовільно залишила місце несення служби в цей день з 15:00 до 16:00 години.
З огляду на надходження доповідної записки про можливе порушення службової дисципліни з боку дізнавача сектору дізнання і можливого витоку службової інформації, яка стала відома під час виконання службових обов`язків, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 02.03.2022 року №413 призначене службове розслідування стосовно позивачки за вказаними фактами, створено відповідну дисциплінарну комісію.
Також, 10.03.2022 року головою дисциплінарної комісії – начальником УГІ ГУ НП в Одеській області подано на ім`я начальника ГУ НП в Одеській області доповідну записку, в якій, з огляду на безпідставну відсутність рядової поліції ОСОБА_2 27 і 28.02.2022 року, 01 та 02.03.2022 року на службі та не дотримання порядку повідомлення працівниками поліції про свою відсутність на роботі, визначеного п. 4.1 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 року №177, враховуючи допущення позивачкою триваючих порушень службової дисципліни, ставилось питання про внесення відповідних змін до наказу Головного управління від 02.03.2022 року №413.
Наказом ГУНП в Одеській області від 10.03.2022 року №428 внесено зміни до абз. 1 констатуючої частини наказу від 02.03.2022 року №413, врахувавши повідомлені факти щодо порушення рядовою поліції ОСОБА_2 службової дисципліни, що виразилось у безпідставному здійсненні фотофіксації осіб, що 26.02.2022 року були доставлені до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП, та у подальшій безпідставній відсутності на службі.
За результатами проведеного службового розслідування комісією складений висновок від 11.03.2022 року, який затверджений начальником ГУ НП в Одеській області 11.03.2022 року та відповідно до цього висновку відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування знайшли своє підтвердження.
Так, під час службового розслідування з`ясовано, що у зв`язку із введенням правового режиму надзвичайного стану ОСОБА_2 з 24.02.2022 року переведено у розпорядження ГУ НП в Одеській області та направлено до ВП №3 ОРУП №1 ГУ НП для тимчасового несення служби.
26.02.2022 року о 8:00 годині позивачка заступила на пост для здійснення перепускного режиму у ВП №3 та ведення журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до відділу поліції
О 15:00 годині позивачка самовільно залишила місце несення служби та повернулася о 16:00 годині, пояснити причини відсутності не змогла. О 16:02 годині до ВП №3 працівники поліції, які здійснювали патрулювання, доставили громадян, яких запідозрили у можливій розвідувальній діяльності на користь Збройних сил Російської Федерації.
У цей час, позивачка за допомогою власного мобільного телефону, безпідставно почала знімати та фотографувати доставлених осіб. Капітан поліції ОСОБА_3 припинив вказані дії позивачки та видалив фотографії з її мобільного телефону.
За висновком службового розслідування, ОСОБА_2 порушила вимоги п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1, 2, 8 п. 1 розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», п.п. 1-4 п. 2 розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року, Присяги поліцейського, п.п. 3.1, 3.2 розділу ІІІ «Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління №177 від 01.02.2021 року.
Крім того, позивачка з 27.02.2022 року по 09.03.2022 року в порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п.п. 1-3, 6 ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», Присяги поліцейського, п. п. 3.1, 3.2 розділу ІІІ, п. 4.1 розділу IV «Правил внутрішнього службового розпорядку ГУ НП в Одеській області», затверджених наказом Головного управління №177 від 01.02.2021 року не прибула на службу та не доповіла про причини невиходу на службу та 27.02.2022 року під час телефонної бесіди погрожувала безпосередньому керівнику розправою за допомогою російських військ.
Встановлені порушення та висновки службового розслідування стали підставою для видання ГУ НП в Одеській області наказу від 15.03.2022 року №452 про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Вказане дисциплінарне стягнення реалізовано на підставі наказу ГУНП в Одеській області від 25.03.2022 року №600о/с.
Не погодившись із застосуванням дисциплінарного стягнення, посилаючись на необґрунтованість на неправомірність наказів відповідача, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 2 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Основні обов`язки поліцейського закріплені ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIIІ, згідно яких поліцейський зобов`язаний, у тому числі неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
У ст. 64 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Апеляційний суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Частина 3 вказаної статті Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII визначає, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
За правилами ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За змістом ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6, 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно із ч.ч. 9, 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, у тому числі: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
За правилами ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
За правилами ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка;
3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;
4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;
5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;
6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:
1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;
2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;
3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;
4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;
5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу МВС України «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» від 07.11.2018 року №893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807.
Аналіз наведених норм показав, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Отже, в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.
Слід враховувати, що згідно з положеннями абз. 1, 2, 8 п. 1 розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2016 року за №1576/29706, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.
Відповідно до положень п.п. 1-4 п. 2 розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.
Згідно із п.п. 3.1, 3.2 розділу ІІІ, п. 4.1 розділу IV «Правил внутрішнього службового розпорядку ГУ НП в Одеській області», затверджених наказом Головного управління №177 від 01.02.2021 року, тривалість та режим роботи, час відпочинку у Головному управлінні встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з тривалістю роботи по днях: понеділок – четвер з 09:00 до 18:15; п`ятниця з 09:00 до 17:00, вихідні дні – субота, неділя. Тривалість перерви для відпочинку і харчування встановлюється 1 година з 13:00 до 14:00. Перерва не включається в робочий час і працівник поліції може використовувати її на свій розсуд. На цей час він може відлучатися з місця роботи.
У зв`язку з службовою необхідністю, зумовленою специфікою та особливостями роботи поліції може встановлюватися інший режим роботи відповідно до законодавства.
Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх працівників поліції, крім залучених до виконання службових обов`язків.
Працівник поліції повідомляє свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі у письмовій формі (рапортом), засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом.
Судом першої інстанції вірно враховано, що матеріалами службового розслідування підтверджується та обставина, що ОСОБА_2 порушила Правила внутрішнього службового розпорядку ГУ НП в Одеській області, самовільно залишивши місце несення служби в робочий час без повідомлення свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі 26.02.2022 року, а також здійснивши не вихід на роботу з 27.02.2022 року по 09.03.2022 року.
Зазначені обставини фактично не заперечуються позивачкою та підтверджуються доповідною запискою, яка стала підставою для проведення службового розслідування, актами відсутності позивачки на службі протягом 27.02.2022 року по 09.03.2022 року, поясненнями ОСОБА_4 щодо самовільного залишення місця несення служби позивачкою, тощо.
Позивачка зазначає, що дійсно залишала місце несення служби 26.02.2022 року та не виходила на роботу з 27.02.2022 року по 09.03.2022 року, однак вказує, що її безпосередній керівник ОСОБА_5 дозволив їй покидати місце роботи для придбання продуктів в обідню перерву. Щодо не виходу на роботу протягом 27.02.2022 року 09.03.2022 року повідомила, що боялася за своє життя, оскільки працівники поліції, з якими працювала, погрожували їй фізичною розправою.
Одночасно, вказані обставини не знайшли свого підтвердження на підставі свідчень безпосереднього керівника позивачки - ОСОБА_5 , допитаного в якості свідка. При цьому, свідок пояснив, що не надавав дозволу позивачці покидати місце несення служби, позивачка була відсутня на робочому місці не в обідню перерву.
Також, позивачка не зверталась в установленому порядку із скаргами на неправомірні дії працівників поліції по відношенню до неї. Всі докази звернень позивачки із скаргами на дії працівників поліції, які надані до суду, подані нею вже після винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а не безпосередньо під час вчинення таких дій. Отже, буд-яких доказів, які б підтверджували такі обставини в матеріалах справи не міститься.
Водночас, позивачка не заперечує факту здійснення нею фотографування осіб, доставлених до відділення поліції, цей факт підтверджується матеріалами службового розслідування, чим працівником поліції порушено вимоги «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», яка передбачає випадки, в яких працівник поліції може здійснювати фото- та відео- зйомку, це зокрема: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.
При цьому, позивачка не заперечує відсутність правових підстав для здійснення фотозйомки, зазначає, що ці дії були пов`язані із бажанням викласти фото в груповому чаті. Повідомила, що в подальшому змінила своє рішення, що не призвело до негативних наслідків.
Судом першої інстанції також обґрунтовано не враховано доводи позивачки про те, що вона була свідком побиття доставлених осіб поліцейськими, у зв`язку із чим зробила фотозйомку цих обставин, докази того, що позивачка відреагувала в установленому порядку на ці обставини також відсутні.
Не підтверджуються жодними належними доказами у справі і доводи позивачки про постійні конфлікти між нею та іншими працівниками поліції, про вчинення працівниками поліції протиправних дій щодо неї, образи та постійні негативні висловлювання в її адресу, і, на переконання суду, такі твердження не спростовують фактів порушення позивачкою трудового розпорядку, безпідставного невиходу на роботу, здійснення фотографування доставлених осіб за відсутності такої необхідності.
У тому числі, позивачка під час службового розслідування не скористалась своїм правом на надання пояснень щодо викладених нею пояснень, а також доказів, які б спростовували допущені нею порушення під час служби.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено стосовно позивача службове розслідування, яке призначено наказом, надана оцінка всім обставинам справи, в тому числі, її психологічному вивченню, встановлені порушення, викладені обставини у відповідному висновку про результати службового розслідування, складений акт про відмову позивача від надання пояснень, обґрунтовано застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із обґрунтованістю та правомірністю дисциплінарного стягнення, відсутністю підстав для скасування рішень відповідача, поновлення позивачки на попередній посаді і стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та задоволення адміністративного позову.
Оскільки висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 03.10.2022 року.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            А.В. Крусян
                                                                                                    
                                                                                                              О.В. Яковлєв