Справа № 146/1381/21
Провадження № 22-ц/801/1329/2022
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року	Справа № 146/1381/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Міхасішина І.В.
суддів : Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
за апеляційною скаргою представника  відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на додаткове рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2022 року, ухвалене  суддею цього суду Пилипчуком О.В., повний текст рішення складено 19 травня 2022року,
встановив

Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2021 року представник ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» звернувся до суду з позовом в якому просить: визнати недійсним договір № 031/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 03.04.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» щодо земельної ділянки площею 1,9228 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки : 0523983300:03:000:0037, що розташована на території Нетребівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер 41778894 від 25.06.2018 року 10:39:10, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Романом Анатолійовичем, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 26781405 від 20.06.2018 року 15:13:50) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору № 031/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 03.04.2018 року щодо земельної ділянки площею 1,9228 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : 0523983300:03:000:0037; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису)), номер запису 26781405 від 20.06.2018 року 15:13:50 щодо земельної ділянки площею 1,9228 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : 0523983300:03:000:0037 за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»».. 
Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2022 змінені позовні вимоги ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень – задоволено.
Визнано недійсним договір № 031/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 03.04.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» щодо земельної ділянки площею 1,9228 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки : 0523983300:03:000:0037, що розташована на території Нетребівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.
Визнано протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер 41778894 від 25.06.2018 року 10:39:10, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Романом Анатолійовичем, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 26781405 від 20.06.2018 року 15:13:50) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору № 031/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 03.04.2018 року щодо земельної ділянки площею 1,9228 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : 0523983300:03:000:0037 та одночасно припинити речове право – право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»».
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права - права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) індексний номер рішення 41778894 від 25.06.2018 року 10:39:10, номер запису 26781405 від 20.06.2018 року 15:13:50 щодо земельної ділянки площею 1,9228 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : 0523983300:03:000:0037 за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»»
Стягнуто з ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» на користь ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» 3405 грн. (три тисячі чотириста п`ять гривень) судових витрат, що складаються із 50% сплаченого судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» 3405 грн. (три тисячі чотириста п`ять гривень) судових витрат, що складаються із 50% сплаченого судового збору.
Після ухвалення судового рішення 26 квітня 2022 року до Томашпільського районного судом Вінницької області надійшла заява від ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16000 грн.
Рішення суду першої інстанції
Додатковим рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2022 року заява задоволена. Стягнуто з ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» та ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката Хитрука І.С. в сумі 16000 грн. (шістнадцять тисяч гривень ) в рівних частках, в розмірі по 8000 грн. (вісім тисяч гривень) з кожного. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
23 червня 2022 року представник ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» Ціхомський М.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні заяви про стягнення судових витрат, понесених позивачем відмовити.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає додаткове Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2022 року винесеним з порушенням норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не було враховано клопотання про зменшення витрат на доплату правничої допомоги, що було подано представником товариства.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 11 липня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.
Позиція апеляційного суду, мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.     
Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч. 2 ст. 632 ЦК України). Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
Колегія суддів вважає, що сума коштів за надання правової допомоги, що виразилась у попередній консультації клієнта, складення позовної заяви, ознайомлення з наявними у клієнта документами, участі у судових засіданнях починаючи з 21.02.2022 по день ухвалення судового рішення, підготовці заяви про відшкодування судових витрат не можна вважати завищеною. 
Отже, з урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності витрат понесених стороною на правничу допомогу адвоката, розумності їхнього розміру, заперечень представника відповідача, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правової допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, і значенням справи для позивача, інтереси якого представляло адвокатським об`єднанням «МТА ПАРТНЕРИ», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, та не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині, отже додаткове рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник