Номер провадження: 33/813/998/22
Номер справи місцевого суду: 946/429/22 
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2022 року                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 24.05.2022, відносно: 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосілівське Ренійського р-ну Одеської обл., громадянина України, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 було накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки,а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496, 20 грн.
Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, 17.01.2022 о 22 год. по пр. Суворова, 378 в м. Ізмаїлі водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz Е320 д.н.з. НОМЕР_1 та після зупинки транспортного засобу працівниками поліції вживав алкогольний напій - пиво, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова незаконна та необґрунтована, з огляду на те, що судом 1-ої інстанції не враховано, що наданий співробітниками поліції відеозапис не містить підтвердження інкримінованого йому адміністративного правопорушення, натомість ОСОБА_1 не керував транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв, а лише сидів на пасажирському сидінні на автозаправці та чекав на друга, щоб той сів за кермо автомобіля. 
Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В судові засідання апеляційного суду призначені на 16.11.2022, 30.11.2022 ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, жодних клопотань до суду не надавав, тому апеляційний суд, керуючись приписами ч. 6 ст. 294 КУпАП вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, зазначені вимоги закону судом 1-ої інстанції дотримані не в повному обсязі, та без повного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Диспозицією ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність особи за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №077582 від 17.01.2022, в цей день о 22 год. по пр. Суворова, 378 в м. Ізмаїлі водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz Е320 д.н.з. НОМЕР_1 та після зупинки транспортного засобу працівниками поліції вживав алкогольний напій - пиво, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Однією з головних умов для огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатніх підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а й та обставина, що саме ця особа у такому стані керувала транспортним засобом. 
Тобто, факт вживання особою алкоголю до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння повинен бути в нерозривному зв`язку з керуванням цією особою транспортним засобом.
Разом із тим, судом 1-ої інстанції, всупереч положень ст. 280 КУпАП не було достеменно з`ясовано чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом.
Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд 1-ої інстанції мотивував: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №077582 від 17.01.2022; 
- дослідженим в судовому засіданні відеозаписом долученим до матеріалів справи.
Водночас, під час апеляційного розгляду був досліджений наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер співробітників поліції (а.с. 3), відповідно до якого, патрульна поліція під`їхала до автомобіля Mercedes-Benz Е320 д.н.з. НОМЕР_1 , який вже стояв припаркований на аварійних сигналах та ОСОБА_1 вийшов з пасажирського місця. Разом із цим, під час спілкування із співробітниками патрульної поліції ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, а саме пиво.
Окрім того, із зазначеного відеозапису вбачається, що під час спілкування співробітника патрульної поліції з співробітниками автозаправної станції, останні усно підтвердили факт керування ОСОБА_1 автомобілем.
Проте, співробітниками патрульної поліції не було детально опитано співробітників автозаправної станції, а також не вилучено відеозапис з камер відеоспостереження, у зв`язку із чим апеляційним судом був направлений запит до відділу організації несення служби в м. Ізмаїлі УПП ГУНП в Одеській обл. для витребування зазначеного відеозапису з автозаправної станції, розташованої за адресою: м. Ізмаїл, вул. Суворова, 378 та проведення опитування можливих очевидців події. 
Однак, з наданої ТОВ «Вест Петрол Маркет» відповіді на вище зазначений запит, вбачається, що архів відео записів зберігає інформацію по відео зафіксованих матеріалах, в обмежених параметрах, зазвичай до одного-двох тижнів фіксації, у зв`язку із чим відеозаписи із камер відео спостереження за запитуваний період за 17.01.2022 надати не має можливості. 
Тобто, в матеріалах справи відсутні докази факту керування транспортним засобом Mercedes-Benz Е320 д.н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 .
Окрім того, ОСОБА_1 надані письмові пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких, він с ОСОБА_1 відпочивали в одній компанії та останній вживав алкогольні напої, по закінченню вечора ОСОБА_1 попросив сісти за кермо його автомобіля Mercedes-Benz Е320 д.н.з. НОМЕР_1 , після чого вони сіли до автомобіля, ОСОБА_1 на пасажирське сидіння та ОСОБА_2 за кермо. Під час поїздки в них виник конфлікт в результаті чого ОСОБА_2 завіз ОСОБА_1 на автозаправку ІАС та поїхав на іншому автомобілі. 
Апеляційний суд враховує зазначені письмові пояснення, оскільки під час апеляційного розгляду зазначені пояснення не спростованні.
Водночас, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд зазначає, що вказані вище докази, як окремо, так і в сукупності, не містять у собі достатніх даних для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Більш того, апеляційний суд вважає, що саме непрофесійні дії працівників патрульної поліції призвели до того, що факт можливого керування транспортним засобом та вживання ОСОБА_1 алкоголю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, в порушення ст. 266 КУпАП не задокументований у встановленому порядку, та не підтверджується належними та об`єктивними доказами. 
Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у зв`язку із чим відсутні докази на спростування тверджень ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, зокрема об`єктивної сторони, тобто факту керування транспортним засобом.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, якою передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 7, 247, 255, 266, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.

Постанову Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 24.05.2022 про накладення стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП – скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца