УХВАЛА
Іменем України
 
22 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 335/4207/21
провадження № 51-3603ск22
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_4,
суддів                        ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_7, подану в інтересах засудженого ОСОБА_1 , на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 вересня 2022 року і
встановила:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 
2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 28 травня 2020 року вироком Ленінського районного суду 
м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, - визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави Україна судові витрати на залучення експерта в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн 80 коп.
Згідно з вироком, ОСОБА_1 , 06 березня 2021 року приблизно о 02:00 годині перебуваючи біля будинку № 99 по вулиці Перемоги у місті Запоріжжі, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття скла проник у салон автомобіля «Hyundai Sonata» синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_2 , а саме флеш-носій «Apaser 64 Gb» вартістю 234,22 грн, після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 вересня 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8, подану в інтересах засудженого ОСОБА_1 залишено без задоволення, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишений без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8, просить скасувати судові рішення через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. На думку захисника, встановлені судом фактичні обставини не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину не ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах. 
Мотиви Суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, а також надані до неї копії судових рішень колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно із ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому слід зазначити, що суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень на предмет неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, натомість при перегляді судових рішень виходить з  фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Як видно зі змісту оскаржуваних судових рішень, судом поза розумним сумнівом було встановлено, що ОСОБА_1 06 березня 2021 приблизно о 02:00 год, перебуваючи біля будинку № 99 по вулиці Перемоги в м. Запоріжжі шляхом розбиття скла проник до автомобіля «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_1 , звідки таємно викрав флеш-носій «Apaser 64 Gb».
Так, дослідивши та детально проаналізувавши у вироку докази, суд першої інстанції дав належну оцінку доказам, перевіреним у судовому засіданні не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеність вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.
У межах судового розгляду в суді першої інстанції було досліджено, зокрема, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 
06 березня 2021 року від потерпілої ОСОБА_2 ; протокол огляду від 06 березня 2021 року з доданою фото таблицею, відповідно до якого слідчий в присутності понятих та власника автомобіля ОСОБА_3 провів огляд автомобіля «Hyundai Sonata» синього кольору, державний номер НОМЕР_1 ; протокол огляду місця події від 06 березня 2021 року з доданою фототаблицею, відповідно до якого у кабінеті № 37 відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області виявлено чоловіка на зріст 180-185 см, волосся коротке, одягнутий в голубі джинси, сіру кофту, чорні туфлі, який назвався ОСОБА_1 , та який добровільно видав флеш-носій марки «Apacer» в корпусі білого кольору та автомобільний ароматизатор «Areon» в корпусі чорного кольору. Пояснення щодо наявності вказаних речей в нього надавати відмовився; протокол огляду відеозапису від 22 березня 2021 року, відповідно до якого слідчий в присутності понятих провів огляд DVD-диску, що є додатком до цього протоколу, на якому наявні відеозаписи, на яких зображено ганок під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де невідомий чоловік, одягнутий в чорну шапку, чорну куртку, світлі джинси, медичну маску, в подальшому щодо якого встановлено, що ним є ОСОБА_1 , ймовірно у стані алкогольного сп`яніння. Далі проведено поверхневий огляд, під час якого було виявлено флеш-носій марки «Apacer», який зі слів ОСОБА_1 він придбав. Диск із відеозаписом, що є додатком до вказаного протоколу, був оглянутий в судовому засіданні, за наслідками чого судом встановлено відповідність наявного на ньому відеозапису змісту вказаного протоколу; висновок експерта від 10 березня 
2021 року № СЕ-19/108-21/3108-ТВ судової товарознавчої експертизи.
Колегія суддів апеляційного суду, аналізуючи вказані докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, погодилася з висновками суду першої інстанції, що ці докази поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. 
Зокрема, свідки підтвердили факт проникнення невідомим чоловіком до автомобілю, що належить потерпілій, та описали одяг та ходу цього чоловіка. У подальшому саме ОСОБА_1 затримано неподалік від місця вчинення злочину, його одяг та хода співпадали з описом, який надали свідки.
Крім того, колегією суддів заначено, що відповідно до досліджених письмових доказів, під час затримання обвинуваченого ОСОБА_1 у нього були вилучені речі, що належать потерпілій, які були викрадені з автомобіля. При цьому останній відмовився пояснити звідси в нього ці речі. Версія обвинуваченого, яка виникла в подальшому, а саме про те, що вказані речі йому нібито передав невідомий чоловік на знак подяки, є непереконливою, оскільки нічим не підтверджується, більш того така версія спростовується наведеними доказами, та на думку колегії суддів обумовлена бажанням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.
Убачається, що при призначенні ОСОБА_1 покарання судом з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України були враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, спричинених наслідків - кримінальним правопорушенням заподіяна матеріальна шкода потерпілій, яка відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Також суд враховував дані про особу засудженого, який раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, оскільки вчинив аналогічний злочин через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі. При цьому, для себе ОСОБА_1 жодних висновків не зробив, у скоєному не розкаявся, наміру стати на шлях виправлення не висловив; має зареєстроване місце проживання, не одружений, дітей не має. На обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Проте з 2018 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом, та йому було виставлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів, алкоголю; вживання зі шкідливими наслідками. Також за відомостями філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Запорізькій області ОСОБА_1 страждає на посттромбофлебітичний синдром (ПТФС) нижніх кінцівок, індуративно-виразкова форма, з приводу чого отримує амбулаторне лікування. Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину особою повторно.
Вказані обставини, які встановлено судом першої інстанції, не було спростовано під час апеляційного розгляду кримінального провадження.
Отже, суд апеляційної інстанції в судовому рішенні послався на конкретні дані, що містяться у кримінальному проваджені та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильну кваліфікацію дій засудженої та доведеність її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 
ст. 185 КК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні тим, що були викладені у апеляційній скарзі захисника, ретельно перевірені судом апеляційної інстанції.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 419 КПК України.
Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність судових рішень та вмотивованість їх висновків з питань істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, скаржником у касаційній скарзі не наведено і таких даних із змісту судових рішень не вбачається.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7, подану в інтересах засудженого ОСОБА_1 , на вирок Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 13 квітня 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 вересня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 
 
ОСОБА_4                         ОСОБА_5                          ОСОБА_6