ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2022 р.  м. Київ          Справа№ 910/18913/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Станіка С.Р.
суддів:            Тищенко О.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.
за участю представників учасників справи  
від позивача: Дзеник С.І. (в режимі відеоконференції)
від відповідача: Шульга О.А. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед"
на рішення Господарського суду міста Києва  
від                29.06.2022 (повний текст складено та підписано 11.07.2022)
у справі       № 910/18913/21 (суддя Літвінова М.Є.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан" 
про визнання недійсною додаткової угоди

                                                            ВСТАНОВИВ: 

Короткий зміст позовних вимог 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою (з урахуванням заяви про уточнення позову в частині підстав) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан" (далі-відповідач) про визнання недійсною додаткової угоди від 29.01.2021 до Договору від 27.04.2020 №27/04/2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.
Позивач посилався  на те, що Додаткова угода від 29.01.2021 до Договору №27/04/2020 від 27.04.2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги підлягає визнанню  недійсною в судовому порядку з огляду на приписи ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки укладена директором ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД" з перевищенням повноважень, за відсутності згоди на укладення такого правочину загальними зборами Товариства, як того вимагає Статут (п. 12.4.22., 12.6.). 

          Короткий зміст заперечень проти позову
Відповідач проти позову заперечував повністю,  посилаючись на те, що: 
- пункт 12.4.22 Статуту містить обмеження виключно щодо надання згоди на укладення правочинів щодо надання та отримання позики (кредиту) по всім укладеним правочинам з контрагентом , а отже, вказаний пункт містить обмеження виключно щодо надання згоди на укладення правочинів щодо надання і отримання позики (кредиту), проте, оскаржуваною додатковою угодою вирішувалось питання щодо продовження строку повернення коштів надання яких вирішувалось раніше за укладеним договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а не питання щодо надання чи отримання нової позики (фінансової допомоги) від позивача, вирішення якого належить виключно до компетенції загальних зборів учасників товариства; 
- пункти 12.6, 12.4.1-12.14.2 Статуту товариства не містить інформації щодо можливості внесення змін до раніше укладених договорів про надання позики (фінансової допомоги) виключно загальними зборами учасників товариства, а не директором цього товариства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/18913/21 у  задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:
- оскаржуваною додатковою угодою вирішувалось питання щодо продовження строку повернення коштів, наданих за раніше укладеним договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а не питання щодо надання та отримання нової позики (фінансової допомоги) від позивача, вирішення якого належить виключно до компетенції Загальних зборів часників Товариства; 
- жодний із пунктів 12.4.1.-12.14.28. Статуту не містить інформації щодо можливості внесення змін до раніше укладених договорів про надання позики (фінансової допомоги) виключно за рішенням та погодженням Загальними зборами учасників Товариства, а не директором цього товариства, а тому такі питання не віднесені до виключної компетенції загальних зборів Товариства; 
- судом не встановлено, а позивачем не доведено суду існування підстав для визнання недійсною Додаткової угоди  від 29.01.2021 до Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги 027/04/2020 від 27.04.2020, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з постановленим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед"  (18.07.2022 згідно відмітки печатки суду апеляційної інстанції) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, при дослідженні апеляційної скарги встановлено, що скаржник просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/18913/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення спору. 
Скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що: 
- судом першої інстанції не враховано, що рішенням одноосібного учасника №27/04/20 від 27.04.2020 було надано згоду на укладення вказаного договору фінансової допомоги на вказаних умовах, зокрема щодо строку її повернення, а також у вказаному рішенні міститься застереження про те, що зміна вказаних умов надання фінансової допомоги допускається лише за рішенням учасника Товариства, а відповідно, такого рішення учасник не приймав; 
- директор має право (п. 14.6. статуту) зокрема, вчиняти від імені Товариства правочини та укладати (підписувати) від імені Товариства будь-які договори (угоди) з урахуванням обмежень щодо змісту та суми договорів (правочинів, угод), які встановлені цим Статутом та внутрішніми документами Товариства; 
- приписи Статуту Товариства підтверджують, що будь-які питання, які стосуються укладання правочинів щодо надання позики відносяться до виключної компетенції Загальних зборів Учасників; повноваження Директора у даному питанні є обмеженими, оскільки на вчинення (укладання) від імені Товариства таких правочинів потрібна згода учасників; 
- судом першої інстанції невірно застосовано ст. ст. 92, 241 Цивільного кодексу України; 
- як вбачається із оскаржуваної додаткової угоди від 29.01.2021 та договору №27/04/2020 від 27.04.2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги,  преамбула Договорів містить в собі застереження, що директор  позивача діє на підставі статуту, а пунктом 12.4.22 Статуту товариства визначено, що на укладання правочинів щодо надання та отримання позики (кредиту) необхідна згода загальних зборів учасників, а абзацом 2 пункту 1 Рішення учасника №27/04/20 від 27.04.2020, яким надано згоду на укладення основного договору на визначених умовах, встановлене обмеження щодо зміни істотних умов договору без згоди учасника; 
- укладаючи та підписуючи основний Договір №27/04/2020 від 27.04.2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, відповідач достеменно знав або повинен був, проявивши принаймні розумну обачність, знати про повноваження директора позивача - ТАО ЮАНЬ - та їх обмеження; 
- вказане свідчить про обізнаність відповідача із тим, що директору ТАО ЮАНЬ, для підписання додаткової угоди про продовження терміну повернення фінансової допомоги, необхідно було попередньо отримати згоду учасника.

Короткий зміст заперечень проти доводів апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції 
14.09.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від  відповідача надійшов відзив  на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що: 
- оспорюваний правочин не є самостійним правочином, зазначена додаткова угода підписана з метою внесення змін до умов раніше укладеного договору, згода на укладення якого надана рішенням учасника №27/04/20 від 27.04.2020, а отримання попереднього погодження на внесення змін до умов раніше укладених кредитних договорів , статутом позивача не вимагається, що відповідно, свідчить про відсутність факту укладення спірного правочину з перевищенням повноважень керівника; 
- пункт 12.4.22 Статуту містить обмеження виключно щодо надання згоди на укладення правочинів щодо надання та отримання позики (кредиту) по всім укладеним правочинам з контрагентом , а отже, вказаний пункт містить обмеження виключно щодо надання згоди на укладення правочинів щодо надання і отримання позики (кредиту), проте, оскаржуваною додатковою угодою вирішувалось питання щодо продовження строку повернення коштів надання яких вирішувалось раніше за укладеним договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а не питання щодо надання чи отримання нової позики (фінансової допомоги) від позивача, вирішення якого належить виключно до компетенції загальних зборів учасників товариства; 
- пункти 12.6, 12.4.1-12.14.2 Статуту товариства не містить інформації щодо можливості внесення змін до раніше укладених договорів про надання позики (фінансової допомоги) виключно загальними зборами учасників товариства, а не директором цього товариства, а тому відповідні питання не віднесені до виключної компетенції загальних зборів товариства. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 18.07.2022, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18913/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, розгляд справи призначено на 15.09.2022. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешл Лімітед" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №09.1-21/2042/22 від 06.09.2022). 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. . № 011-21/2106/22 від 12.09.2022). 

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
В судове засідання 15.09.2022 з`явились представники учасників справи: 
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешл Лімітед"   в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; 
Представник скаржника (позивача)  надав пояснення по справі та підтримав вимоги викладені у апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Представник відповідача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи, рішенням одноосібного учасника ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД"  №27/04/20 від 27.04.2020 на виконання вимог ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"    та статуту товариства, надано згоду на укладення договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, згідно якого надається ТОВ "ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ ШІЧЖЕНЬ ТАН" поворотна безвідсоткова фінансова допомога на наступних умовах: сума  поворотної безвідсоткової фінансової допомоги - 5   000   000,00 грн., строк надання - до 24.04.2021, проценти не нараховуються. Окрім того, даним рішенням було визначено, що зміна вказаних умов надання фінансової допомоги допускається виключно за рішенням учасника Товариства, а також уповноважено директора товариства на укладення (підписання) від імені товариства відповідного договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги на умовах, прийнятих згідно цього рішення одноосібного учасника. 
Також, 27.04.2020 між позивачем  - ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД" (за договором - Сторона-1) та відповідачем - ТОВ "ФАРМАЦЕВТИЧНОЮ КОМПАНІЄЮ ШІЧЖЕНЬ ТАН" (за договором - Сторона-1) було укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 27/04/2020 (надалі за текстом - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Сторона-1 надає, а Сторона-2 приймає грошові кошти в якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у сумі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень 00 коп. на строк, визначений п. 1.5 Договору, надалі за текстом - "Фінансова допомога".
Згідно п. 1.2. Договору, даний Договір про надання поворотної фінансової допомоги є безпроцентним (безвідсотковим).
У п. 1.3. Договору зазначено, що Сторона-1 перераховує повністю або частинами суму Фінансової допомоги Стороні-2 протягом 1 (одного) місяця з моменту підписання цього Договору, шляхом перерахування Стороною-1 грошових коштів на поточний рахунок Сторони-2.
Метою даного Договору не є отримання прибутку Стороною-1 (п. 1.4. Договору).
Відповідно до п. 1.5. Договору фінансова допомога надається строком до 24.04.2021 року і підлягає поверненню до вказаної дати у повному обсязі.
Поворотна Фінансова допомога повертається Стороною-2 на користь Сторони-1, у безготівковому порядку, шляхом перерахування фінансової допомоги або її частини Стороною-2 на поточний рахунок Сторони-1. В межах строку, визначеного в п. 1.5 даного Договору, Сторона-2 має право повертати Стороні-1 отриману поворотну Фінансову допомогу частинами (п. 1.7. Договору).
До Договору можуть бути внесені зміни або доповнення тільки за взаємною письмовою згодою Сторін. Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони укладені у письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені печатками. Всі виправлення за текстом цього Договору мають силу та можуть братися до уваги виключно за умови, що вони у кожному окремому випадку датовані, засвідчені підписами Сторін та скріплені їх печатками (п. 6.3. Договору).
Даний Договір діє до моменту повного виконання Сторонами зобов`язань за договором (п. 6.7. Договору).
29.01.2021 ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД" та ТОВ "ФАРМАЦЕВТИЧНОЮ КОМПАНІЄЮ ШІЧЖЕНЬ ТАН" було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до якої викладено п. 1.5. Договору в наступній редакції: "Фінансова допомога надається строком до 24.04.2023 і підлягає поверненню до вказаної дати".
При цьому, в матеріалах справи наявне рішення одноосібного учасника ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД" № 15/11/21 від 15.11.2021, згідно якого одноосібним учасником прийнято рішення ухвалено вважати та визнати, що укладення та підписання колишнім директором ТАО ЮАНЬ додаткової угоди б/н від 29.01.2021 до договору безвідсоткової фінансової допомоги № 27/04/2020 про продовження строку повернення фінансової допомоги до 24.04.2023 відбулося за відсутності на це згоди учасників товариства (згода не надавалась) , в порушення статуту товариства, ст. Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"   , з перевищенням повноважень та поза межами компетенції. 
ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД" вважає, що Додаткова угода від 29.01.2021 до Договору №27/04/2020 від 27.04.2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги підлягає визнанню Судом недійсною, оскільки укладена директором ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД" з перевищенням повноважень без погодження загальними зборами Товариства, як того вимагає Статут (п. 12.4.22., 12.6.) та Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (ст. 44).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків. 
Статтею 174 Господарського кодексу України      передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частина 1      статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення      Цивільного кодексу України      з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до      ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно      ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої      статті 215 Цивільного кодексу України,   підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою            статті 203 цього Кодексу.
Частиною першою      статті 203 ЦКивільного кодексу України      встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Стаття 204 Цивільного кодексу України      закріплює            презумпцію правомірності правочину, зокрема,            правочин            є            правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Закріплена зазначеною статтею      Цивільного кодексу України            презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №906/129/20.
Згідно з частиною першою            статті 216 Цивільного кодексу України      недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Відповідно до частини першої            статті 92 Цивільного кодексу України,   юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Частиною третьою      статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Згідно з приписами      ,статті 237 Цивільного кодексу України       представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Припис абзацу першого частини третьої      статті 92 Цивільного кодексу України       зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи, не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої      статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).
Відповідно до      статті 241 Цивільного кодексу України      правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Як підтверджується наявними матеріалами справи та встановлено судом апеляційної інстанції, дійсно, відповідно до пункту 12.4.22 Статуту позивача до повноважень Загальних зборів учасників Товариства належить вирішення питань з приводу надання згоди на укладення правочинів щодо надання та отримання позики (кредиту) по всім укладеним правочинам з контрагентами.
В свою чергу, рішенням одноосібного учасника ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД"  №27/04/20 від 27.04.2020 на виконання вимог ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"    та статуту товариства, надано згоду на укладення договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, згідно якого надається ТОВ "ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ ШІЧЖЕНЬ ТАН" поворотна безвідсоткова фінансова допомога на наступних умовах: сума  поворотної безвідсоткової фінансової допомоги - 5   000   000,00 грн., строк надання - до 24.04.2021, проценти не нараховуються. Окрім того, даним рішенням було визначено, що зміна вказаних умов надання фінансової допомоги допускається виключно за рішенням учасника Товариства, а також уповноважено директора товариства на укладення (підписання) від імені товариства відповідного договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги на умовах, прийнятих згідно цього рішення одноосібного учасника. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням одноосібного учасника №27/04/20 від 27.04.2020 було надано згоду на укладення вказаного договору фінансової допомоги на вказаних умовах, зокрема щодо строку її повернення, а також у вказаному рішенні міститься застереження про те, що зміна вказаних умов надання фінансової допомоги допускається лише за рішенням учасника Товариства, а відповідно, такого рішення одноосібний учасник товариства не приймав. Належних та допустимих доказів протилежного в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України матеріали справи не містять. 
Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції всупереч приписів ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу не надано належної оцінки наявному у справі доказу - рішення одноосібного учасника ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД" № 15/11/21 від 15.11.2021, згідно якого одноосібним учасником прийнято рішення ухвалено вважати та визнати, що укладення та підписання колишнім директором ТАО ЮАНЬ додаткової угоди б/н від 29.01.2021 до договору безвідсоткової фінансової допомоги № 27/04/2020 про продовження строку повернення фінансової допомоги до 24.04.2023 відбулося за відсутності на це згоди учасників товариства (згода не надавалась) , в порушення статуту товариства, ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"   , з перевищенням повноважень та поза межами компетенції. При цьому, вказаний доказ, в сукупності з іншими наявними у справі доказами, підтверджує відсутність згоди одноосібного учасника на збільшення строку надання позики за оспорюваною додатковою угодою,  що є правом учасника з огляду на приписи п. 5.3 Статуту.
При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що оспорювана Додаткова угода від 29.01.2021 до Договору №27/04/2020 від 27.04.2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги не являється самостійним правочином. Зазначений договір підписано з метою внесення змін до умов раніше укладеного       договору, згода на укладення якого надана рішенням одноосібного учасника №27/04/20 від 27.04.2020, при цьому, отримання попереднього погодження на внесення змін до умов раніше укладених кредитних договорів,            статутом ТОВ «СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД» не вимагається, що відповідно свідчить про відсутність факту укладення спірного правочину з перевищенням повноважень керівника підприємства - судом апеляційної інстанції визнаються помилковими, з огляду на наступне. 
Відповідно до пункту 12.4.22 Статуту позивача до повноважень Загальних зборів учасників Товариства належить вирішення питань з приводу надання згоди на укладення правочинів щодо надання та отримання позики (кредиту) по всім укладеним правочинам з контрагентам.
При цьому, ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що у розумінні ч. 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, оспорювана додаткова угода є правочином щодо надання позики на певний строк, а отже, в силу вимог  пункту 12.4.22 Статуту саме до повноважень Загальних зборів учасників Товариства належить вирішення питань з приводу надання згоди на укладення оспорюваої додаткової угоди, як правочину.
При цьому, як вбачається із оскаржуваної додаткової угоди від 29.01.2021 та договору №27/04/2020 від 27.04.2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги,  преамбула Договорів містить в собі застереження, що директор  позивача діє на підставі статуту, а пунктом 12.4.22 Статуту товариства визначено, що на укладання правочинів щодо надання та отримання позики (кредиту) необхідна згода загальних зборів учасників, а абзацом 2 пункту 1 Рішення учасника №27/04/20 від 27.04.2020, яким надано згоду на укладення основного договору на визначених умовах, встановлене обмеження щодо зміни істотних умов договору без згоди учасника. Таким чином, укладаючи та підписуючи основний Договір №27/04/2020 від 27.04.2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, відповідач достеменно знав або повинен був, проявивши принаймні розумну обачність, знати про повноваження директора позивача - ТАО ЮАНЬ - та їх обмеження, вказане підтверджує більш вірогідними доказами, у сукупності, обставини  обізнаності відповідача із тим, що директору ТАО ЮАНЬ, для підписання додаткової угоди про продовження терміну повернення фінансової допомоги, необхідно було попередньо отримати згоду учасника, чого здійснено не було.
Доводи відповідача про те, що директор має право (п. 14.6. статуту) зокрема, вчиняти від імені Товариства правочини та укладати (підписувати) від імені Товариства будь-які договори (угоди) з урахуванням обмежень щодо змісту та суми договорів (правочинів, угод), які встановлені цим Статутом та внутрішніми документами Товариства, - судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на вище встановлені обставини того, що оспорювана додаткова угода є правочином щодо надання позики на певний строк, а отже, в силу вимог  пункту 12.4.22 Статуту саме до повноважень Загальних зборів учасників Товариства належить вирішення питань з приводу надання згоди на укладення оспорюваної додаткової угоди. Проте, належних доказів прийняття такого рішення  - матеріал справи не містять, а навпаки, рішенням одноосібного учасника ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД" № 15/11/21 від 15.11.2021 ухвалено вважати та визнати, що укладення та підписання колишнім директором ТАО ЮАНЬ додаткової угоди б/н від 29.01.2021 до договору безвідсоткової фінансової допомоги № 27/04/2020 про продовження строку повернення фінансової допомоги до 24.04.2023 відбулося за відсутності на це згоди учасників товариства (згода не надавалась) , в порушення статуту товариства, ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"   , з перевищенням повноважень та поза межами компетенції. При цьому, вказаний доказ, в сукупності з іншими наявними у справі доказами, підтверджує відсутність згоди одноосібного учасника на збільшення строку надання позики за оспорюваною додатковою угодою,  що є правом учасника з огляду на приписи п. 5.3 Статуту та рішення одноосібного учасника ТОВ "СМАРТ САКСЕСС ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД"  №27/04/20 від 27.04.2020.
При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що жодний із пунктів 12.4.1.-12.14.28. Статуту не містить інформації щодо можливості внесення змін до раніше укладених договорів про надання позики (фінансової допомоги) виключно за рішенням та погодженням Загальними зборами учасників Товариства, а не директором цього товариства, а тому такі питання не віднесені до виключної компетенції загальних зборів Товариства - судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані та такі, що суперечать приписам . 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, п. 5.3 Статуту позивача, оскільки в силу вимог  пункту 12.4.22 Статуту саме до повноважень Загальних зборів учасників Товариства належить вирішення питань з приводу надання згоди на укладення оспорюваої додаткової угоди, як правочину.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додаткова угода від 29.01.2021 до Договору від 27.04.2020 №27/04/2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан", суперечила на час її укладення пункту 12.4.22 Статуту позивача, ч. 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, а тому вказана додаткова угода підлягає визнанню недійсною в судовому порядку в силу приписів ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спору дійшов висновку, що у спірній додатковій угоді не йшлося про відчуження майна позивача, виконання робіт або надання послуг, вартість яких перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, а отже доводи позивача про порушення сторонами при укладенні спірного правочину вимог      ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"      судом першої інстанції також відхилені. Проте, здійснюючи вказаний висновок, суд першої інстанції не врахував підстави позову позивача, з урахуванням поданої ним заяви (клопотання), яка прийнята судом першої інстанції згідно протоколу судового засідання від 24.01.2022, щодо відмови від обгрунтування підстав позову в частині посилань на ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд надав учасникам спору вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.  
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про  визнання недійсною додаткової угоди від 29.01.2021 до Договору від 27.04.2020 №27/04/2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан" - є законними та обґрунтованими,  були доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню за наведених у дані постанові підстав, у зв`язку  з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про задоволення позову повністю.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. 
Приписами ст. ст. 76, 77  Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею  86  Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє  підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими обставини  з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. 92, 241, 203, 215 Цивільного кодексу України) та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим на підставі п. 1-4  ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення  підлягає скасуванню в апеляційному порядку  з прийняттям  нового рішення про задоволення  позову за наведених у даній постанові підстав.  

Розподіл судових витрат
Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином:   з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан" підлягає стягненню на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед"  2   270, 00 грн. витрат по сплаті судового збору за подачу позову та 3   405,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" на рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2022 у справі № 910/18913/21 - задовольнити.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2022 у справі № 910/18913/21-    скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Визнати недійсною додаткову угоду від 29.01.2021 до Договору від 27.04.2020 №27/04/2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан". 
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія Шичжень Тан" (код ЄДРПОУ 42722024; 01012 м.Київ, площа Майдан Незалежності, буд. 2) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Саксесс Інтернешнл Лімітед" (код ЄДРПОУ 40897718; 01014 м.Київ, вул..Болсуновська, буд. 23, кв. 13) 2   270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу позову та 3   405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги. 
5. Матеріали справи  № 910/18913/21 повернути до Господарського суду м. Києва, доручивши видати накази на виконання даної постанови. . 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Дата підписання постанови: 25.10.2022.

Головуючий суддя                                                                      С.Р. Станік 

Судді                                                                                О.В. Тищенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала