ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2022 р.                                         Справа №921/628/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                   Желік М.Б.
суддів                                                   Орищин Г.В. 
                                                   Скрипчук О.С.
за участі секретаря судового засідання Гуньки О.П. 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Аско” б/н та дати (вх.ЗАГС. №01-05/2427/22 від 03.10.2022) 
на додаткову ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2022 (повний текст ухвали складено 09.09.2022, суддя Охотницька Н.В.)
у справі №921/628/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Аско” вул. Микулинецька, 40, м. Тернопіль 46000
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “-Автотехсервіс-”, вул. За Рудкою, 33, м. Тернопіль, 46003
про визнання недійсним договору про спільну діяльність

за участі представників сторін не з`явилися. 

ВСТАНОВИВ:

Додатковою ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2022 у справі №921/628/19 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю “-Автотехсервіс-“ про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/628/19 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Аско” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “-Автотехсервіс-“ витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження додаткової ухвали Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2022 у справі №921/628/19, скасувати додаткову ухвалу і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового  рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. ст. 80, 126 ГПК України на адресу ТОВ “Аско” заява представника ТОВ “-Атотехсервіс-“ про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з копіями доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, в порядку визначеному ч.7 ст. 42 ГПК України не надходила, в матеріалах справи зазначені докази відсутні. З врахуванням чого, вважає, що за відсутності зазначених доказів вони не можуть братися судом до уваги під час розгляду відповідної заяви і в такому випадку відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення з цього питання. 
Вказує скаржник і на те, що офіційна електронна адреса у ТОВ “Аско”, яка була б вказаною у Електронному кабінеті ЄСІТС чи в одному з державних реєстрів відсутня. 
Окрім того, зазначає про безпідставне неврахуванням господарським судом доводів скаржника про завищення адвокатом часу, потраченого на участь у судових засіданнях, вказавши, що час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні та очікування цього засідання є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації на рівні з іншими видами витрат.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 03.10.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин  Г.В., Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 ТОВ “Аско” поновлено строк на апеляційне оcкарження додаткової ухвали Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2022 у справі № 921/628/19; відкрито апеляційне провадження; встановлено учасникам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу; призначено розгляд справи на 26.10.2022; витребувано матеріали справи з Господарського суду Тернопільської області.
Судове засідання призначене на 26.10.2022 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Скрипчук О.С. у відпустці. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 розгляд справи призначено на 16.11.2022.
У судовому засіданні 16.11.2022 сторони участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали. 
За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами. 
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі “Пономарьов проти України”).
Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі “Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії” зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У зв`язку з чим суд враховує, що зазначені учасники апеляційного провадження не були позбавлені права та можливості завчасно з врахуванням дати призначення апеляційної скарги до розгляду повідомити суд про причини їх відсутності під час розгляду апеляційної скарги та надати свої доводи і заперечення до дати проведення судового засідання.
Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийнявши нове рішення, з огляду на наступне.

30.08.2022 представником Товариства з обмеженою відповідальністю “-Автотехсервіс-“ подано до господарського суду заяву б/н, б/д (вх. Г/с Л/о № 5616 від 30.08.2022) про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в порядку положень ст. 129 ГПК України, а саме понесених витрат на професійну правничу допомогу по справі № 921/628/19, до якої долучено копію договору від 14.06.2022, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 29.08.2022, копію рахунку № 3 від 29.08.2022, звіт адвоката по справі № 921/628/19 та докази направлення заяви позивачу у справі – Товариству з обмеженою відповідальністю “Аско”.
Розглянувши подану заяву колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1, ч.2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю “-Автотехсервіс-“ здійснювалося адвокатом Авдєєнко Владиславом Валерійовичем на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1035269 від 14.06.2022, посвідчення адвоката №422 виданого Радою адвокатів Тернопільської області від 05.05.2006 та договору від 14.06.2022.
Умовами договору про надання правничої допомоги у господарській справі від 14.06.2022, що підписаний між ТОВ “-Автотехсервіс-“ (замовник) та адвокатом Авдєєнком В.В. (виконавець) визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику правничу допомогу, а саме: ознайомитись із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду по справі № 921/628/19, підготувати та подати відзив, здійснювати представництво інтересів замовника в Господарському суді Тернопільської області у вказаній справі в кількості до 2,5 робочих годин.
Пунктом 3.1 даного договору передбачено, що вартість послуг становить 15 000,00 грн., що підлягають оплаті на першу вимогу виконавця після прийняття судом рішення по суті спору.
Відповідно до рахунку № 3 від 29.08.2022 вартість наданих послуг з ознайомлення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами становить 4000,00 грн., на підготовку відзиву 6000,00 грн. та на участь у судових засіданнях 5000,00 грн.
Згідно звіту адвоката по справі № 921/628/19 на підставі договору від 14.06.2022, укладеного між адвокатом Авдєєнком В.В. та ТОВ “-Автотехсервіс-“, останнім виконано наступні роботи та надано послуги в сумі 15 000,00 грн., а саме: ознайомлення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами 2 години*2000,00 грн./годину роботи = 4000,00 грн., підготовка відзиву 3 години роботи*2000,00 грн./годину роботи=6000,00 грн., участь у судових засіданнях 2,5 години*2000грн/годину роботи = 5000,00 грн.
З акту від 29.08.2022 складеного та підписаного між адвокатом Авдєєнком В.В. та ТОВ “-Автотехсервіс-“ вбачається, що виконавцем на підставі договору від 14.06.2022 виконані роботи та надані наступні послуги: ознайомлення із заявою ТОВ “Аско” про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду по справі № 921/628/19, підготовлено та подано до Господарського суду Тернопільської області відзив та забезпечено здійснення представництва інтересів замовника в Господарському суді Тернопільської області у вказаній справі в кількості 2,5 робочі години. Вартість виконаних робіт, наданих послуг становить 15 000,00 грн. згідно звіту адвоката від 29.08.2022.
Матеріалами справи також встановлено, що представником ТОВ “-Автотехсервіс-“ у відзиві на заяву про перегляд рішення за нововиявленими заявлено попередній розрахунок судових витрат, у сумі 15  000,00 грн., що є прогнозованими витратами за надання професійної правничої допомоги. 
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Повно виконуючи завдання господарського судочинства колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положенням частини п`ятої статті 129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Із наведених вище положень ч.4 ст.126 ГПК України та ч.5 ст.129 ГПК України вбачаються такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При цьому, згідно усталеної практики Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Водночас, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом із тим у частині п`ятій зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. 
Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Подібні правові висновки викладені у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, додатковій ухвалі Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 910/10865/20.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів звертає увагу на те, що господарським судом вирішуючи питання про розподіл судових витрат не в повній мірі надано належну оцінку доводам представника ТОВ “Аско” викладених у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (вх Г/с Л/о №5756 від 06.09.2022). 
Зокрема, господарським судом не надано оцінки тому, що представництво інтересів ТОВ “-Автотехсервіс-“ адвокатом Авдєєнко В.В. здійснювалося в судах усіх інстанцій по даній справі № 921/628/19, а також і у справі №7/86-1298, щодо визнання права власності на будівлю автозаправної станції, рішення у якій стало підставою для звернення із заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами. З огляду на що, як вважає позивач, адвокату відомі були суть спору у зазначених справах, він ознайомлений із матеріалами, що містяться у них, та зі змістом ухвалених рішень, а відтак підстав додатково вивчати матеріали справи у представника не було.  
Надавши правову оцінку доводам позивача та оцінивши подані ним докази, колегія суддів приходить до висновку про їх доведеність та зазначає, що представник – Товариства з обмеженою відповідальністю “-Автотехсервіс-“ адвокат Авдєєнко В.В. і в суді першої, і в суді апеляційної/касаційної інстанцій, був обізнаним про позицію позивача та нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, адвокат готував відзиви на позовну заяву, апеляційні/касаційні скарги з урахуванням вже наявної позиції, яка була викладена у справі, отже, підготовка відзиву на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.
Таким чином, виходячи з критерію розумності розміру та конкретних обставин справи, а також з урахуванням заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Аско” про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами колегія суддів приходить до висновку, що лише судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн. слід покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Аско», які можуть вважатись розумними та обґрунтованими у даній справі. В задоволенні заяви відповідача про покладення решти витрат на позивача слід відмовити.
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.
Враховуючи встановлені обставини справи, межі апеляційного перегляду, доводи скаржника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийнявши нове рішення.
Згідно ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Аско” б/н та дати (вх.ЗАГС. №01-05/2427/22 від 03.10.2022) – задоволити частково.
2. Додаткову ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2022 у справі №921/628/19 скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким Заяву без номера та без дати (вх.№5616 від 30.08.2022) представника Товариства з обмеженою відповідальністю “-Автотехсервіс-“ адвоката Авдєєнка В.В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/628/19 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу – задоволити частково.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Аско” (вул. Микулинецька, 40 м.Тернопіль, код ЄДРПОУ 05482788) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “-Автотехсервіс-“ (вул. За Рудкою, 33, м.Тернопіль, код ЄДРПОУ 23588912) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та. може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.11.2022.

Головуючий           суддя                                                  Желік М.Б. 

суддя                                                   Орищин Г.В.

                                        суддя                                                  Скрипчук О.С.