Справа № 457/1588/21                        Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В. 
Провадження № 22-ц/811/1823/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,
при секретарі Цьона С.Ю.
без участі сторін, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор розподільчої системи «Львівгаз» про визнання протиправними повідомлення про борг з постачання і розподілу газу та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор розподільчої системи «Львівгаз» про визнання протиправним повідомлення про борг з постачання і розподілу газу та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання.
Позов мотивований тим, що за заявою позивача від 19 серпня 2021 року про скасування судового наказу, ухвалою судді Трускавецького міського суду Марчука В.І., від 26 липня 2021 року у справі № 457/657/21 провадження № 2-с/457/13/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожитий природній газ в розмірі 4 546 грн. 86 коп., - скасовано судовий наказ про стягнення зазначеного боргу та стягнено судовий збір в сумі 113 грн. 50 коп. Так само за його заявою від 18 жовтня 2021 року про скасування судового наказу, ухвалою судді Марчука В.І., від 20 жовтня 2021 року у справі № 457/853/21 провадження № 2-с/457/16/21 за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 871 грн. 95 коп. - скасовано судовий наказ про стягнення визначеного боргу та стягнено судовий збір в сумі 113 грн. 50 коп. Позивачем подано заяву 19 жовтня 2021 року, через сервісний центр Клієнтський простір м. Дрогобич ТОВ «Львівгаз збут» про надання обґрунтованого рахунку по місяцях і загальну суму (за встановленими тарифами і формулою на день виникнення боргу) розрахунку об`єму використаного природного газу і дійсну суму основного боргу, яка підлягає сплаті, станом на 01.10.2021 року та реструктуризацію дійсного боргу на 12 місяців. ОСОБА_1 повторно звернувся з заявою 21 жовтня 2021 року до Дрогобицького відділення м. Борислав АТ «Львівгаз» про реструктуризацію боргу за постачання газу на 12 місяців в сумі 5 982 грн. 89 коп., з метою одержання дійсних обґрунтованих розрахунків за спожитий природний газ та реструктуризації дійсного боргу. Йому надійшла відповідь, яка датована 27.10.2021 року про те, що заборгованість за спожитий газ станом на 30.09.2021 року становить 5 982 гри. 89 коп. і повідомлено, що комісією ТОВ «Львівгаз збут» прийнято рішення щодо укладання договору про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання на наступних умовах: разовий платіж 60% суми боргу на дату укладання договору і оплата залишку заборгованості рівними частинами щомісячно, на 3 місяці при обов`язковій оплаті поточних платежів. Повторно надійшла відповідь на першу і другу заяву датована 01.11.2021 року де так само зазначено, що комісією ТОВ «Львівгаз збут» прийнято рішення, щодо укладання договору про погашення заборгованості побутового споживача за послуги газопостачання на наступних умовах: разовий платіж 60% суми боргу і оплата залишку щомісячно рівними частинами на 3 місяці при обов`язковій оплаті поточних платежів, а також надіслано інформацію про розрахунки за спожитий природний газ по особовому рахунку НОМЕР_1 період з 01.06.2019 року по 30.09.2021 року де зазначено борг на ту ж дату 30.09.2021 року, але вже у меншій сумі 5 863 грн. 04 коп. і надано таблицю без роз`яснення і розшифрування. ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачами Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» та Акціонерним товариством «Оператор розподільчої системи «Львівгаз» не надано обґрунтовані розрахунки за встановленою формулою з зазначенням структури тарифу у співвідношенні до використаного об`єму помісячно щодо боргу за постачання природнього газу, відповідно до вимог законодавства. Про заборгованість за постачання і розподіл газу, жодного разу не надходили рахунки з розрахунком заборгованості. 22 грудня 2021 року надійшло спільне повідомлення від відповідачів про сплату рахунку № 0900798806 від 08.12.2021 року за спожитий природний газ на листопад місяць 2021 року в сумі 6 365 грн. 29 коп. і за розподіл природнього газу на грудень місяць 2021 року в сумі 1337 грн. 95 коп. Знову ж таки, без надання обґрунтованих розрахунків і самих рахунків з зазначення затвердженої структури тарифу і ціни та спожитого об`єму природного газу помісячно. Відповідачі, односторонньо вирішили, що позивач приєднався до типового договору про постачання і розподіл природного газу, хоча договір між ним і відповідачами не укладався. Просить суд визнати протиправними та недійсними повідомлення відповідачів про нарахування і вимогу сплати рахунку № 0900798806 від 08.12.2021 року за спожитий природний газ станом на листопад місяць 2021 року в сумі 6365 грн. 29 коп. і за розподіл природного газу станом на грудень місяць 2021 року в сумі 1337 грн. 95 коп. Визнати порушення відповідачами прав споживача у ненаданні рахунків обґрунтованими розрахунками суми сплати періодичних платежів (щомісячно) і підсумкового боргу за споживання (постачання) і розподіл (доставку) природного газу.
20.01.2022 року на адресу Трускавецького міського суду Львівської області надійшов Зустрічний позов до ОСОБА_1 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про стягнення заборгованості за послуги газопостачання в якому зазначають, що заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 17.01.2022 року складає 6595 грн. 70 коп., що підтверджується довідкою про фінансовий стан абонента, а тому просять суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Львівгаз збут» заборгованості за послуги газопостачання у розмірі: 6595, 70 грн.- основний борг, 650,09 грн.-інфляційні втрати, 219,73 грн.-3% річних.
19.04.2022 року від ОСОБА_1 на адресу Трускавецького міського суду надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, а саме: визнати протиправними відмови відповідачів у задоволенні заяв реструктуризації дійсного боргу за спожитий природний газ та надання дійсних обґрунтованих розрахунків за спожитий газ.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор розподільчої системи «Львівгаз» про визнання протиправними повідомлення про борг з постачання і розподілу газу - відмовлено.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання- задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Львівгаз Збут» заборгованість за послуги газопостачання у розмірі: 6595 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 70 коп.- основного боргу, 650 (шістсот п`ятдесят) грн. 09 коп.- інфляційних втрат, 219 (двісті дев`ятнадцять) грн. 73 коп.- 3% річних та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.- судових витрат а всього 9946 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн. 52 коп.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що суд першої інстанції не проаналізував детально доводи сторін, так як залишив поза увагою той факт, що відповідачі не надали первинних доказів надсилання бланку заяви-приєднання і рахунків та банківські документи про оплату за послуги позивачем.
Звертає увагу, що заявку до відповідачів про встановлення та фіксування приладу обліку споживання об`єму природнього газу скаржник не подавав, документи з його участю про повірку газового лічильника не складались, первинних банківських документів про платіж за споживання чи розподіл газу не надано, облік показників лічильника не подавався.
Зазначає, що суд залишив поза увагою застереження позовної заяви про наявність у відповідача ліцензії на право проведення господарської діяльності з постачання та розподілу газу, чи наявні документи про перебування у віданні мереж газопостачання на балансі відповідачів.
Звертає увагу, що суд першої інстанції взяв до уваги докази на підтвердження позиції відповідачів, проти яких заперечував скаржник, оскільки такі не є первинним банківськими бухгалтерськими документами, не підписані та не завірені належним чином уповноваженими на те особами.
Зазначає, що суд залишив поза увагою заяву про застосування строків позовної давності як з основної вимоги, так і штрафних санкцій.
Вважає, що розрахунок основного боргу, інфляційних витрат та процентів у вигляді таблиць, є не конкретними без наведення математичних формул та бухгалтерських розрахунків, з яких неможливо зробити висновок про їх правильність, відсутня фіксація спожитого об`єму газу по періодах.
В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов задоволити, а в задоволенні зустрічного відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
24 грудня 2022 року від представника ТОВ «Львівгаз збут» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні, однак колегія суддів не знаходить підстав для задоволення даного клопотання через відсутність доказів в підтвердження неможливості забезпечення участі представника в судове засідання.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24 листопада 2022 року, є дата складення повного судового рішення 16 грудня 2022 року.

18 серпня 2022 року від АТ «Львівгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останні зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення. Зазначає, що надання споживачу рахунку на оплату вартості отриманої послуги з розподілу природного газу прямо передбачено нормами чинного законодавства. Окрім цього, зазначає, що платіжний документ (квитанція) надана ОСОБА_1 містить інформацію, встановлену Законом України «Про ринок природного газу». Звертає увагу, що договір розподілу природного газу є публічним.
05 вересня 2022 року від ТзОВ «Львівгаз збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року – без змін. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення, законним, обгрунтованим та таким, яке прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що заборгованість у позивача за первісним позовом виникла у зв`язку з неналежним виконанням умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та правил 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих причин, що позивач приєднався до Договору постачання природного газу побутовим споживачам, в зв`язку з чим між сторонами виникли правовідносини врегульовані таким договором. У зв`язку з неналежним виконанням умов типового договору та правил надання населенню послуг з газопостачання і оплатою за послуги з постачання природного газу, не в повному обсязі, на особовому рахунку позивача утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в користь позивача за зустрічним позовом разом з інфляційними втратами та трьома процентами річних від простроченої суми.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються вказаним Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.
Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500, якою Затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір), Договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником.
Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до Договору).
З Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
Обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.
Використання природного газу може здійснюватися Споживачем виключно на власні побутові потреби, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.
Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що Позивачем сплачувались рахунки за спожитий природний газ і він є таким що приєднався до Договору постачання природного газу побутовим споживачам в зв`язку з чим між позивачем і відповідачем виникли правовідносини врегульовані вказаним договором /арк. справи 186/.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Сфера розподілу, постачання та споживання природного газу між газорозподільними підприємствами та споживачами їх послуг здійснюється на підставі наступних законодавчих актів: Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494
Підпунктом 33 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу.
Відповідно до підпункту 35 пункту 1 статті 1 даного Закону розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Згідно п. 13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, розрахунки за послуги з газопостачання можуть провадитися на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та між опалювальний період.
ТОВ "Львівгаз збут" здійснює всі нарахування за спожитий природний газ відповідно до персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу за кожним споживачем, наданих газорозподільним підприємством - АТ "Оператор газорозподільної системи «Львівгаз".
Відповідно до пункту першого ст. 13 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Згідно ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно п. 22 Правил постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями.
Пунктом 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ встановлено, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.
Відповідно до п. 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 1 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 5 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.
При цьому пункт 3 глави 1 розділу IX Кодексу встановлює, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.
Згідно пункту 37 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» споживач - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Позивач приєднався до вказаного договору шляхом фактичного споживання природного газу, що підтверджується, зокрема, оплатою послуг та його заявою про реструктуризацію боргу, засвідчену особистим підписом /арк. справи 8, 9, 186/.
Доводи скаржника щодо не ознайомлення ним та не підписання ні договору ні заяву-приєднання до нього не є підставою для того, що вважати, що між сторонами не виникли правовідносини, оскільки після опублікування Типового договору скаржник здійснював фактичне споживання природного газу та частково здійснював проплату за спожитий газ, що підтверджено випискою по особовому рахунку за № НОМЕР_1 споживача ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції доречно звернув увагу на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 05 жовтня 2016 року по справі № 6-1995цс/16, що відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Пунктами першим та п`ятим частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг.
З частини першої та третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Внаслідок того, що позивач в порушення вимог Типового договору та Правил здійснював оплату за послуги з постачання природного газу не в повному обсязі, на особовому рахунку позивача, що закріплений за його адресою: АДРЕСА_1 утворилась заборгованість.
Вимоги статті 629 ЦК України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Свої зобов`язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу ТОВ «Львівгаз збут» виконало належним чином, а споживач свої зобов`язання по своєчасній оплаті вартості прийнятого природного газу та послуг з його постачання, в порушення вимог статей 526, 714 ЦК України, п. 22 Правил виконав не належним чином.
Скаржником ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що ТОВ «Львівгаз збут» не було надано обсяг послуг з доставки газу в тому об`ємі, за який останній просить стягнути заборгованість.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи встановлені обставини в даній справи, наявні підстави вважати, що первісний позов позивача ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки позивач безпідставно вважає, що між ним та відповідачами за первісним позовом відсутні договірні відносини. Даний факт спростовується частковою оплатою за споживання послуг та заявами про реструктуризацію боргу. Надані позивачу платіжні документи відповідають вимогам чинного законодавства.
Скаржник належним чином не проводив оплату наданих йому послуг з постачання природного газу згідно умов укладеного договору та вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, у зв`язку з чим в нього утворилася заборгованість, що є підставою для стягнення з нього на користь позивача за зустрічним позовом суми боргу разом із інфляційними втратами та трьома процентами річних від простроченої суми, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням.
Тому, на користь позивача ТОВ «Львівгаз збут» з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість в сумі 6595, 70 гривень за спожитий природний газ станом на січень 2022 року, інфляційні втрати та 3% річних.
Скаржник не наводить жодних доводів щодо неправильності таких розрахунків.

Щодо доводів скаржника про наявність підстав для відмови в задоволенні зустрічного позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності, колегія суддів вважає, що такий строк ТОВ «Львівгаз збут» не пропущено, оскільки відповідач за зустрічним позовом своїми діями, здійсненням часткової оплати за надані послуги фактично визнав наявність договірних відносин та заборгованість.
Окрім цього, у заяві про укладення договору реструктуризації та укладення графіку погашення заборгованості від 21.10.2021 скаржник фактично визнав наявність у нього заборгованості, що утворилася за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року. У заяві про надання обгрунтованих рахунків розрахунку об`єму використання газу від 18.10.2021 скаржник зазначив, що зобов`язується у термін та в розмірах, встановлених договором та законом, здійснювати погашення реструктуризованої заборгованості та сплату поточних платежів за надані житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд- 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року- залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 16 грудня 2022 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Р.П. Цяцяк