Справа № 759/2223/22                                                                  Головуючий в суді І інстанції Петренко Н.О.
Провадження № 22-ц/824/8804/2022                                                      Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
10 листопада 2022 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідачаМельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В. В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34.
Позивач зазначає, що квартиру АДРЕСА_1 під`єднано до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води.
Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.10.2021 року складає 20 916,84грн (заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 8 755,23 грн, заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 161,61 грн). 
На підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київськоїміської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 203,05 грн. 
Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 071,99 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 131,06 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення у розмірі 8 755,23 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 161,61 грн, витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн та судовий збір 2481,00 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись із цим рішенням, представник КП «Київтеплоенерго»  подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і порушення норм процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом було надано всі належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме корінці нарядів на підключення та відключення опалення за вказаною адресою та акт перевірки стану вузла обліку теплової енергії споживача. Також, до суду було надано договір про відступлення прав вимоги (цесії) №602-18 від 11 жовтня 2018 року, за умовами якого позивач прийняв право вимоги до відповідача оплати спожитих ним послуг за період до 01 травня 2018 року. 
Також, вважає, що місцевим судом не враховано, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється, відповідач у спірний період до позивача з відповідними документами не зверталася, а тому відключення квартири відповідача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води вважається самовільним та не може бути підставою для відмови у стягненні з неї заборгованості.
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира відповідача відключена від централізованої системи опалення та постачання гарячої води, а відтак відповідач не користується послугами позивача з надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказані послуги.
Однак, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .
Згідно розрахунку заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_2 за період з 01.05.2018 по 01.10.2021 заборгованість за централізоване опалення складає 8 755,23 грн; за постачання гарячої води складає 12 161,61 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_2 за період до 01.11.2018 заборгованість за централізоване опалення складає 18 071,99 грн, за постачання гарячої води складає 3 131,06 грн.
Згідно Додатку 1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18 відступлено право вимоги відносно ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 заборгованість 18 071,99 грн.
Згідно Додатку 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18 відступлено право вимоги відносно ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 заборгованість 3 131,06 грн.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Цьому праву споживача кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пункт 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності, врегульовані Законом України «Про теплопостачання».
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил.
Згідно з частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила) передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до пункту 25 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, у 2007 році відповідачем, за погодженням головного інженера будівництва житлового будинку АДРЕСА_3 - ТОВ «Архітектурне мистецтво» від 24.05.2007 та директора експлуатуючої організації ТОВ «Столичний комфорт» від 01.06.2007, на покрівлі будинку по АДРЕСА_3 було встановлено устаткування кондиціонування і соляних колекторів.
29.06.2007 року за замовленням відповідача ліцензованою організацією ТОВ «Проектне рішення» були виконані роботи по демонтажу чорнової підлоги разом з радіаторами опалення та трубами підводу до них, що підтверджується актом виконаних робіт до договору № 738/3 від 25.05.2007р. 
24.11.2011 року ТОВ «Столичний комфорт» було складено акт про відключення квартири від загальної будинкової системи.
11.12.2017 року складено акт обстеження 2/170 в якому зазначено, що на момент обстеження опалення в квартирі відключене, стояки відсутні, встановлений насос «Galletti», система опалення, кондиціювання та підігріву води, система послуги вказаного приміщення ніколи не споживалась. 
21.08.2018 року згідно проекту у коридорі будинку АДРЕСА_3 , в технологічній шафі на 24 поверсі встановлено вузол обліку теплової енергії - тепло лічильник. 
Відповідно до висновку № 111-11/ІП експертного будівельно-технічного дослідження від 28.11.2011 року, у квартирі АДРЕСА_1 влаштовані наступні інженерні комунікації: холодне водопостачання; каналізація; електропостачання; автономна система гарячого водопостачання та опалення. Система опалення та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_4 не під`єднана до загально-будинкових систем.
21.08.2018 року було складено акт про введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії прилад обліку теплової енергії типу Gross, заводський номер 18012789.
17.10.2018 року представником КП «Київтеплоенерго» складено акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії квартири АДРЕСА_1 , засіб обліку, заводський № НОМЕР_1 встановлено в технічній ніші. Міжповірочний інтервал за паспортом, показники 0,0000 Гкал. Засіб обліку до експлуатації допущено.
17.10.2018 року між КП «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 було укладено договір № 901505901700100 про надання послуг з централізованого опалення та цетралізованого постачання гарячої води населенню. Характеристика засобів обліку гарячої води і теплової енергії лічильник ЦО заводський номер 18012789. 
Відповідно до акту обстеження № 16-08/9 від 16.08.2019 року складеного представником РВЗ № 4 СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» було проведено обстеження вищевказаної квартири на предмет відключення від централізованих систем опалення та постачання гарячої води, з якого вбачається, що дозвіл, проектно-технічна документація на відключення квартири від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання, технічні умови реконстуркції системи теплопостачання та технічне рішення відсутні. 
КП «Київтеплоенерго» надало відповідь від 18.08.2021 року № 3013/2/12565 на звернення відповідача, в якому зазначило, що було проведено обстеження його квартири АДРЕСА_1 та встановлено, що у квартирі встановлено електричний котел та опалення в квартирі від`єднано від загально будинкової системи, стояки централізованого опалення заізольовані-відключення виконано в коридорі житлового будинку. На даний час документація, що підтверджує правомірність відключення квартири за наведеною адресою від системи централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у підприємства відсутні.
16.08.2021 року працівниками КП «Київтеплоенерго» складено акт про зняття контрольних показань вузла розподільчого обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, в якому відображені показники лічилька Gross, заводський номер 18012789., показання енергії - 0.000 Гкал.
07.09.2021 року представником РВЗ № 4 КП «Київтеплоенерго» проведено опломбування лічильника теплової енергії.
Відповідно до листа від 19.10.2021 року № 30/3/2/ НОМЕР_2 КП «Київтеплоенерго» повідомило, що підведення централізованого опалення до стояка за вказаною адресою свідчить про надання послуг. Власнику квартири необхідно виконати роботи по відновленню системи теплозабезпечення квартири та привести її у відповідність до проекту системи централізованого опалення будинку. У КП «Київтеплоенерго» відсутні підстави виконувати будь-які роботи з відключеня від внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (приміщення) квартири та проведення опломбування запірної арматури.
Відключення від мереж централізованого опалення без відповідної дозвільної проектно-технічної документації заборонено та не є підставою для звільнення мешканців від сплати за надані житловокомунальні послуги. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг з теплопостачання. За таких умов послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання вважаються наданими, а споживач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.
У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення житлового приміщення від мережі теплопостачання, але самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.
Отже, єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який після закінчення робіт подається відповідній комісії для затвердження. 
Вказане узгоджується з висновкамиВерховного Суду, викладених упостановах від 19 вересня 2019 року у справі №629/367/17, від 25.03.2019 у справі №576/2554/14-ц, від 25.07.2019 у справі №361/5676/15-ц про те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що відповідачем не надано жодних дозвільних проектно-технічних документів на підтвердження того, що відключення від централізованого опалення відбулося в законному порядку, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не користується послугами позивача з надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що звільняє від оплати таких послуг, є необґрунтованим, не відповідає обставинам справи, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до п. 8 Правил №630 послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.
Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України  визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до п. 1.2  договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Всі права вимоги переходять від Кредитора до Нового кредитора в момент підписання сторонами Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.
Щодо доводів відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів звертає увагу на таке.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 26.1.2019 у справі №914/3224/16, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.
Відповідно до ст. 262 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відтак відповідач зобов`язана була вносити плату за користування послугами з тепло- та водопостачання щомісячно, а тому перебіг позовної давності починається з наступного дня після закінчення строку внесення щомісячного платежу.
Враховуючи, що попередній кредитор достовірно знав, з якого часу відповідач перестала сплачувати щомісячний платіж, як для попереднього кредитора, так і для нового кредитора (позивача) початок перебігу позовної давності починається з часу, коли відповідач не сплатила черговий щомісячний платіж за надання послуг з тепло- та водопостачання.
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS - CоV - 2" на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувалася.
З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.
Як вбачається з матеріалів справи,заборгованість відповідача перед ПАТ «Київенерго» виникла з серпня 2017 року, а відтак КП «Київтеплоенерго» подано позов в межах строку позовної давності.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог, позаяк матеріалами справи підтверджено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у зв`язку з несплатою комунальних послуг за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 071,99 грн; за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 131,06 грн; за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення у розмірі 8 755,23 грн; за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 161,61 грн.
У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 5 886 грн та витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн.
 
Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» -  задовольнити.
 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421)  заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 071,99 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 131,06 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення у розмірі 8 755,23 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 161,61 грн, а всього 42 119 (сорок дві тисячі сто дев`ятнадцять тисяч) гривень 89 копійок.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421) судовий збір у розмірі 5 886 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень та витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 (тридцять три) гривні.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                               Судді: