ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/11630/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.) 
у справі № 280/11630/21
за позовом ОСОБА_1 ,  
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,  
про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                    
                                                        ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення основного розміру пенсії, розміру доплати до пенсії по Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати для обчислення пенсії за період з 01 липня 1995 року по 31 грудня 2003 року, та із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії в розмірі 2,43697; 
- визнати протиправним та скасувати протокол розрахунку боргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №923010163650 щодо нарахування ОСОБА_1 переплати пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 90305,24 грн.; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01 січня 2018 року, відповідно до ст. 40 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням заробітної плати для обчислення пенсії за період з 01 червня 1990 року по 31 травня 1995 року та із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітку для обчислення пенсії в розмірі 3,07923, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати та без урахування заробітної плати для обчислення пенсії за період з 01 липня 1995 року по 31 грудня 2003 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідача щодо зменшення розміру пенсійної виплати, застосування заробітної плати для обчислення пенсії за період з 01 липня 1995 року по 31 грудня 2003 року, застосування індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії в розмірі 2,43697 та нарахування переплати пенсії в сумі 90305,24 грн. є протиправними, оскільки пенсійний орган, здійснюючи перерахунок пенсії позивача, без попередження та будь-яких додаткових пояснень щодо доцільності зарахування заробітної плати для обчислення його пенсії на підставі довідки підприємства, та без жодних об`єктивних причин змінив період, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії позивачу, із застосуванням менш доцільного періоду. Внаслідок проведеного перерахунку основний розмір пенсії позивача зменшився. Крім того, відповідачем не надано докази того, що позивач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року позов задоволено.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, здійснивши перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду у справі №808/2322/18, в 2019 році повідомив позивача про те, що індивідуальний коефіцієнт заробітної для обчислення пенсії та розмір пенсії збільшується, а в 2021 році відповідач не лише зменшив розмір індивідуального коефіцієнту заробітної для обчислення пенсії та розміру пенсійної виплати, а також нарахував переплату пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 90305,24 грн., чим грубо порушив норми чинного законодавства щодо встановлення соціальних гарантій громадян України.
Суд також зауважив, що відповідач припустився надмірного формалізму під час виконання рішення суду у справі №808/2322/18, взявши до розрахунку пенсії позивача заробітну плату за період з 01 липня 1995 року по 31 грудня 2003 року замість найбільш доцільного періоду з 01 червня 1990 року по 31 травня 1995 року. При цьому єдиною підставою для вчинення зазначених дій стала необхідність приведення пенсійної справи у відповідність з рішенням суду. При цьому жодних нових документів для перерахунку пенсії позивачем подано не було, та не виникло жодних нових обставин, за яких мав бути здійснений повторний перерахунок пенсії на підставі рішення суду, яке вже було виконано у 2019 році. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що позивач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав відповідачу недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії, а отже, нарахування відповідачем переплати пенсії позивачу в сумі 90305,24 грн. є неправомірним.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. 
Відповідач зазначає, що підстави для обчислення заробітку для обчислення розміру пенсії в попередньому розмірі за період з 01 червня 1990 року по 31 травня 1995 року у відповідача відсутні, оскільки перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року проведено ним на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року по справі №808/2322/18. Відповідач також зазначає, що розмір пенсії позивача приведено у відповідність до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі №808/2322/18, в результаті чого зменшився розмір пенсії, що призвело до виникнення переплати пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 90305,24 грн. Зайво виплачена пенсія позивачу у розмірі 90305,24 грн. підлягає поверненню позивачем. При цьому, підстави для скасування протоколу розрахунку боргу позивача у розмірі 90305,24 грн. у відповідача відсутні. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 згідно з довідкою №2301002458 від 12.01.2015 є внутрішньо переміщеною особою та з 01.08.2014 перебував на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя, де отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
11.01.2018 позивач звернувся до Центрального об`єднаного УПФ України м. Запоріжжя із заявою про проведення перерахунку пенсії із врахуванням найбільш вигідного періоду заробітної плати на Відокремленому підрозділі «Шахта «Хрустальна» за період з 1994 року по 30 червня 2000 року, до якої додав довідки про заробітну плату позивача від 20 березня 2014 року №165 та №166, видані Відокремленим підрозділом «Шахта «Хрустальна» Державного підприємства «Донбасантрацит» за період роботи з 01 січня 1994 року по 14 грудня 2003 року.
Як вбачається з відповіді на звернення, наданої Центральним об`єднаним УПФУ                             м. Запоріжжя за №32/П-9 від 25 січня 2018 року, пенсія позивачу обчислена при страховому стажі 28 років 25 днів - 600 місяців (стаж враховано по 14 грудня 2003 року, коефіцієнт страхового стажу з кратністю 1 - 0,50000) та із заробітної плати 10671,47 грн. (середня заробітна плата за 2014 - 2016 роки - 3 764,40 грн., 2,83484 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати), визначеної за період роботи з 01 січня 1989 року по 31 грудня 1993 року (60 місяців). Стосовно питання врахування довідок про заробітну плату за період з 01 січня 1994 року по 31 грудня 1998 та з 01 січня 1999 року по 14 грудня 2003 року, виданих ВО «Шахта «Хрустальна» від 20 березня 2014 року за №165 та №166, із посиланням на абзац 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повідомлено, що ВП «Шахта «Хрустальна» згідно відомостей реєстру страхувальників знаходиться на обліку в МДЗУ Луганської ОДПІ (Краснолучське відділення). Місцезнаходження підприємства - Луганська область, м. Луганськ, м. Боково-Хрустальне (м.Вахрушеве). Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 травня 2015 року №428-р «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085» вищезазначені населені пункти відносяться до непідконтрольних державній владі територій. Вказано, що оскільки на теперішній час не має можливості провести перевірку достовірності внесення сум заробітку в довідки, які були надані позивачем для обчислення пенсії, тому проводити розрахунок пенсії без документального підтвердження сум заробітку не має законних підстав.
Вважаючи таку відмову у проведенні перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №808/2322/18, яке набрало законної сили26.11.2018, позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправною відмову Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя у проведенні розрахунку пенсії з врахуванням заробітку, вказаного у довідках від 20 березня 2014 року №165 та №166, виданих Відокремленим підрозділом «Шахта «Хрустальна» Державного підприємства «Донбасантрацит», і зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням доходів з січня 1994 року по грудень 2003 року, які позивач отримував на Відокремленому підрозділі «Шахта «Хрустальна», вказаних у довідках від 20 березня 2014 року №165 та №166, виданих Відокремленим підрозділом «Шахта «Хрустальна» Державного підприємства «Донбасантрацит», починаючи з 01.01.2018. 
На виконання рішення суду позивачу в лютому 2019 року проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням заробітної плати з 01 червня 1990 року по 31 травня 1995 року, коефіцієнт заробітної плати склав 3,07923, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рішення №923010163650 з розрахунком заробітної плати.
В серпні 2021 року, після перевірки пенсійної справи позивача, відповідачем виявлено помилку в обчисленні розміру пенсії під час перерахунку на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №808/2322/18.
Відповідачем проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням заробітної плати, визначеної в довідках від 20 березня 2014 року №165 та №166, виданих Відокремленим підрозділом «Шахта «Хрустальна» ДП «Донбасантрацит».
Із заробітної плати позивача за період з 01 січня 1994 року по 31 грудня 2003 року відповідачем визначено оптимальний заробіток для обчислення пенсії - з 01 липня 1995 року по 31 грудня 2003 року, коефіцієнт заробітної плати склав 2,43697.
В результаті перерахунку пенсії у позивача за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2021 року виникла переплата пенсії в розмірі 90305,24 грн., про що позивачу було повідомлено листом від 24 вересня 2021 року №0800-0504-8/64658.
Не погодившись з правомірністю таких дій відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV  та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами  статті 8 Закону №1058-IV  передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до  ст.27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії у гривнях, Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до  статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія у гривнях, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до  статті 25 цього Закону.
Згідно ч.1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Отже,  для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Згідно ч.2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього  Закону     враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього  Закону  враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати розраховується, як сума коефіцієнтів заробітної плати поділити на кількість місяців заробітної плати для розрахунку пенсії.
Як вбачається з рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі №808/2322/18, суд дійшов висновку, що перевірку достовірності первинних документів, на підставі яких видано довідки від 20 березня 2014 року №165 та №166 про заробітну плату для обчислення пенсії позивача, неможливо здійснити з незалежних від нього обставин, а саме: з причин знаходження підприємства на непідконтрольній українській владі території в  м. Луганськ.
Натомість бажання щодо врахування зазначених довідок для обчислення розміру пенсії позивач виявив шляхом подання відповідних заяв до відповідача в січні 2018 року та в лютому 2019 року.
При цьому обов`язок щодо правильності розрахунку розміру пенсії та дотримання при цьому вимог чинного законодавства покладається саме на орган Пенсійного фонду України.
Отже відповідач наділений всіма необхідними повноваженнями для здійснення розрахунку пенсії позивача із дотриманням норм чинного законодавства України та для визначення найбільш доцільного періоду отримання позивачем заробітної плати для перерахунку пенсії позивача. 
Крім того, відповідач має встановлений законом обов`язок роз`яснити позивачу його права щодо обчислення пенсії, а також, у випадку зменшення розміру пенсії після проведеного перерахунку - виплачувати пенсію в раніше встановленому розмірі.
Проте, в даному випадку, відповідач здійснивши перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду, в 2019 році повідомив позивача про те, що індивідуальний коефіцієнт заробітної для обчислення пенсії та розмір пенсії збільшується, а в 2021 році - не лише зменшив розмір індивідуального коефіцієнту заробітної для обчислення пенсії та розміру пенсійної виплати, а також нарахував переплату пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 90305,24 грн., у зв`язку з чим, порушив норми чинного законодавства щодо встановлення соціальних гарантій громадян України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідач жодним чином не обґрунтував підстав, за яких при розрахунку пенсії позивача було враховано саме заробітну плату за період з 01 липня 1995 року по 31 грудня 2003 року, натомість, заробітну плату за період з 01 червня 1990 року по 31 травня 1995 року було виключено з розрахунку пенсії позивача, незважаючи на те, що період з 01 червня 1990 року по 31 травня 1995 року є найбільш доцільний для позивача.
Окрім того, є слушним зауваження суду першої інстанції, що позивачем не подавалось жодних нових документів для перерахунку пенсії, що виключає виникнення обставин, що свідчить про відсутність обставин для здійснення повторного перерахунку пенсії на підставі рішення суду, яке вже було виконано у 2019 році.
Щодо правомірності нарахування відповідачем переплати пенсії позивачу в сумі 90305,24 грн., суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції. 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 50 Закону України 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 за №374/7695 (надалі - Порядок відшкодування коштів).
Приписами п.2 Порядку відшкодування коштів визначено, що безнадійна заборгованість - сума переплати пенсії, яка не може бути стягнута (відшкодована) та визнана такою рішенням відповідної комісії.
Відповідно до п.7 Порядку за результатами розгляду комісія приймає рішення про визнання переплати пенсії безнадійною заборгованістю та її списання (додаток 2) або про відмову у визнанні переплати пенсії безнадійною заборгованстю (додаток 3).
Безнадійною заборгованістю комісією може бути визнана переплата пенсії у випадках: смерті боржника; визнання боржника безвісно відсутнім або померлим; набрання законної сили рішенням суду про відмову територіальним органам Пенсійного фонду України у стягненні (утриманні) з боржника сум переплат пенсії; якщо заходи, вжиті територіальними органами Пенсійного фонду України, з розшуку боржника не дали позитивних результатів; в інших випадках, передбачених законом.
З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що безнадійною заборгованістю може бути визнана переплата пенсії також в тому випадку, коли це передбачено законом. При цьому вимог до закону (спеціалізованого закону або тільки виключно у випадках, що передбачені Законом №1058-IV) вказані правові норми не містять. З цього випливає висновок, що наявність в будь-якому законодавчому акті чітких правил про визнання переплати пенсії безнадійною заборгованістю є достатньою підставою для застосування механізму списання заборгованості, що передбачений Порядком відшкодування коштів та наявність переплати пенсії в такому випадку може бути визнана за рішенням комісії безнадійною та списана.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:
1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;
2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсій в більшому розмірі, з боку позивача допущено не було, а отже й підстав для прийняття рішення щодо стягнення сум надміру виплаченої пенсії з пенсіонера у суб`єкта владних повноважень не було.
При цьому, закон (стаття 1215 ЦК) встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
У випадку коли правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Таку правову позицію було висловлено в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, а також в постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року справа №155/1598/16-а.
В цій справі встановлено, що позивач діяв добросовістно, в той час як з боку відповідача рахункової помилки також не було, натомість мало місце неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків та надмірний формалізм, якого він допустився під час виконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, нарахування відповідачем переплати пенсії позивачу в сумі 90305,24 грн. є неправомірним.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. 
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 280/11630/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.  
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко