Справа № 454/4141/21                                                        Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю 
Провадження № 33/811/670/22                                                 Доповідач: Белена  А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Белени А.В. 
з участю особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
        захисника – адвоката Симчука Н.В.

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2022 року,
 
                                               в с т а н о в и в:        
       Постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2022 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТзОВ «Волинський пекар»,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.  
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20коп.
ОСОБА_1  визнано винним у тому, що він 22 жовтня 2021 року о 13.15 год. в с.Суховоля по вул.Центральна, 1 Червоноградського району в порушення вимог п.2.9.а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер».
 
        На постанову судді  Крась Ю.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2022 року; скасувати оскаржувану постанову, а адміністративне провадження щодо нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2022 року, апелянт мотивує тим, що розгляд справи у місцевому суді відбувався у його відсутності та в матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення про час та місце судового розгляду, керуючись ч.1 ст.268, ч.7 КУпАП. 
       В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що вказана постанова є такою, що прийнята без достатнього аналізу обставин справи та з порушенням процесуальних норм. Стверджує, що його вина була встановлена без наявності належних та допустимих доказів його винуватості, відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому постанова Сокальського районного суду  Львівської області від 05 травня 2022 року є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Вважає дії працівників патрульної поліції протиправними, такими, що порушують його основоположні конституційні права,        з огляду на те, що жодного порушення Правил дорожнього руху він не скоював, оскільки не керував транспортним засобом у стані        алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на те, що працівники патрульної        поліції неправильно оцінивши фактичні обставини справи, безпідставно склали на нього протокол про адміністративне правопорушення та протиправно звинувативши в порушенні ч.1 ст.130 КУпАП. Крім цього зазначає, що крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №044379 від 22 жовтня 2021 року, інших документів йому не давалося, що свідчить про порушення працівниками поліції підп.2 п.10 розд.ІІ наведеної інструкції.
Зазначає, що підпис особи в протоколі про адміністративне правопорушення про роз`яснення йому прав та обов`язків не може слугувати беззаперечним доказом даного факту, при цьому, жодних прав та обов`язків передбачених ст.268 КУпАП  йому роз`яснено не було, а лише вказано працівниками поліції де поставити свій підпис та в матеріалах справи, крім  його підпису у відповідній графі, відсутні належні та допустимі докази  його вини, що свідчить про порушення працівниками поліції ст.256 КУпАП.  Акцентує увагу на тому, що  суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, належним чином не дослідив фактичні обставини справи та зробив передчасні висновки про його винуватість, що свідчить про незаконність оскаржуваної постанови та її невмотивованість. Апелянт також зазначає, що з доданих працівниками поліції відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, зокрема відеозапису під назвою «LОСА3123» слідує, що жодного порушення п.9.2. ПДР України ним скоєно не було, оскільки він не здійснював перестроювання, поворот чи зміну напрямку руху, а слідував по прямій дорозі. Тим більше, коли працівники поліції подали сигнал про те, що йому необхідно зупинитися, ним перед зупинкою, було подано відповідний покажчик правого повороту. Крім цього, стверджує, що його огляд на стан сп`яніння проводився без присутності двох свідків та відеозапис не є безперервним. Вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно б доводили його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП. 
       Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ його захисника – адвоката Симчука Н.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.
       Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
       Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9-а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
       Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях  ОСОБА_1  складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №044379 від 22 жовтня 2022 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням водія для огляду на стан сп`яніння від 22 жовтня 2021 року; роздруківкою з приладу ALCOTEST 6820 - результат 0,63 проміле; відеозаписом долученим до матеріалів справи та іншими наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
          Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №044379 від 22 жовтня 2021 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника, чим спростовуються твердження апелянта 
               Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому. 
       Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно останнього, ОСОБА_1 власноручно зазначив про те, що 22 жовтня 2021 року вжив алкогольний енергетичний напій «Рево», ємкістю 0,5 л. і не врахував вмісту алкоголю в напої. З протоколом згідний. 
       При цьому, ОСОБА_1 не вносив до протоколу жодних заперечень щодо обставин, викладених у ньому. 
       Тобто особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не лише не заперечувала своєї винуватості у вчиненні правопорушення під час складання протоколу щодо неї, а фактично її визнавала.
               Що стосується доводів ОСОБА_1 щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовані технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.      Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.         
       Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
       Відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.
        Щодо покликань апелянта в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у його відсутності то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені права особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, поновлені шляхом подачі апеляційної скарги. 
       Доводи ОСОБА_1 про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
       Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
       Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2022.
        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА