ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1317/22 Справа № 175/1852/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року щодо нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

       18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання заявник вказує на те, що справу було розглянуто судом без його участі, а про існування оскаржуваної ним ухвали суду дізнався лише в кінці вересня 2022 року, після чого звернувся до суду й отримав копія постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року. Також заявник вказує на те, що в період розгляду справи він з родиною перебував на території західної частини Україні. Отже заявник вважає, він з поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження, а тому просить його поновити.

       Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287  цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , хоча і не був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду своєї справи, але був обізнаним про те, що його справа повинна розглядатися Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, складений щодо нього за ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.1). 
Матеріали справи також свідчать про те, що розгляд справи 08 серпня 2022 року у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області відбувся без участі ОСОБА_1 . Між тим, після ухвалення судом рішення, ОСОБА_1 21 вересня 2022 року, на підставі поданої ним до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області заяви, знайомився з матеріалами справи та тримав копію постанови суду. 
Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до переконання, що ОСОБА_1 вже станом на 21 вересня 2022 року, безумовно вже був обізнаним про існування оскарженого ним рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022, однак не вжив належним заходів для його апеляційного оскарження у визначений законом десятиденний строк. У свою чергу матеріали справи свідчать про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 була сформована та подана до місцевого суду майже через місяць, лише 18 жовтня 2022 року (а.с.15-18), тобто за спливом значного часу після того, як йому стало відомо про існування і отримання копії рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 щодо нього за ч.2 ст.130 КУпАП. 
З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні   ОСОБА_1 доводами щодо поважності причин пропуску ним строків на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки заявник, будучи обізнаним про те, що його справа повинна розглядатися у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області не проявив зацікавленості у її розгляді, а дізнавшись про результати прийнятого судом щодо нього рішення, та, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після проголошення постанови місцевого суду і отримання копії судового рішення, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними. 
Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено. 
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП відносно нього є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

       Відмовити  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 щодо нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                   В.В. РУДЕНКО