ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 жовтня 2022 року           справа №1240/2189/18 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,  
за участі секретаря судового засідання Харечко О.П.,
представника відповідача Лактіної О.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі  №1240/2189/18 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.) за позовом приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

                                                      ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 21.08.2018 (т.1 а.с.205-215), просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.03.2018:
№ 0009181202 форми В1 про зменшення суми бюджетного відшкодування в розмірі 3 349 884,00 грн та штрафної (фінансової) санкції в сумі 1 674 942,00грн;
№ 0009131202 форми В4 про завищення розміру від`ємного значення в сумі 9 956 040,00 грн;
№ 0009201202 форми Р про збільшення суми податкового зобов`язання в сумі 695 469,00 грн разом зі сплатою штрафних (фінансових) санкцій.
В обґрунтування позову зазначив, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань достовірності декларування сум від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн податкового періоду листопад 2017 року податковим органом прийняті вищезазначені податкові повідомлення-рішення, які є протиправними з огляду на наступне.
Відповідач вважає, що всі господарські операції, вчинені позивачем  протягом звітного податкового періоду,  є вчиненими поза межами господарської діяльності, оскільки через зупинку у березні 2012 року процесу виготовлення і реалізації на товарному ринку власних нафтопродуктів  позивач не здійснює свій основний вид діяльності, визначений статутом. Позивач залучає кредити, які використовує не на збільшення виробництва, а на збільшення податкового кредиту без отримання реального доходу від своєї діяльності. При цьому позивач не зменшує свої витрати, пов`язані з ремонтними та технологічними роботами, необхідність в яких без наміру виготовлення нафтопродуктів є недоцільними.
При цьому податковим органом неодноразово перевірялась правомірність нарахування позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування. При цьому позивач віднесений до юридичних осіб підвищеної небезпеки та зобов`язаний вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу тощо.
Отже, позивач має господарський обов`язок вести свою господарську діяльність в межах приписів нормативних актів, які регулюють його діяльність.
Виробнича діяльність позивача передбачає під час експлуатації обладнання проведення обов`язкових регламентних та ремонтних операцій навіть при зупиненому технологічному процесі. Крім того, проведення зупиночного капітального ремонту проводиться з періодичністю один раз на два роки.
Сформований розмір від`ємного значення податкового періоду листопаду 2017 містить в своєму складі періоди, які фактично вже були предметом інших перевірок, достовірність яких раніше була підтверджена або судовими рішеннями, або самим контролюючим органом за наслідками проведених документальних перевірок,  частина сум має статус неузгодженого зобов`язання.
При цьому призначення та проведення повторних перевірок податкових періодів березня 2013 року, грудня 2014 року, січня 2015 року не узгоджується з приписами пункту 78.2 ПК України, оскільки контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, а попередньо складені довідки або акти не визнані такими, що містять помилкові висновки.
Тому зменшення розміру від`ємного значення попередніх податкових періодів за викладених обставин, так само як і розміру бюджетного відшкодування і податкового зобов`язання, є помилковим, отже, повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 12.03.2018 № 0009181202 форми «В1» в частині зменшення ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2782916,00 грн  та сплати штрафної (фінансової) санкції у розмірі 1533200,02 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 12.03.2018 № 0009201202 форми «Р» про збільшення ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 695469,00 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 463646,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 231823,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 12.03.2018 № 0009131202 форми «В4» про зменшення ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 9 956 040,00 грн за листопад 2017 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Застосування контролюючим органом штрафної санкції в розмірі 50% відповідало нормам діючого законодавства, оскільки на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень по цій справі, попередні податкові повідомлення-рішення не були узгодженими та перебували в процедурі судового оскарження.
Є передчасним висновок суду першої інстанції щодо правомірності включення сум ПДВ за податковою накладною №511 від 31.10.2017 року до податкового кредиту, оскільки господарські операції за цією ПН не підтверджуються жодними первинними документами бухгалтерського обліку.
Стосовно порушення п. 44.1 ст. 44, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 201.7 та 201.10 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 2 691 292,00 грн  відповідач послався на те, що позивач декларує від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту, підставою якого є відсутність виробничих процесів, факту реалізації основної продукції. При цьому позивач декларує суми податкового кредиту з ПДВ по операціям з придбання послуг пасажирських перевезень, послуг з забезпечення пожежної безпеки, послуг із супроводу програмних продуктів, електроенергії, природного газу, будівельних матеріалів, спецодягу, послуги по поточному ремонту будівель, ремонтно - будівельні роботи загального призначення тощо.
Зазначене свідчить, що діяльність платника податків систематично призводить до виникнення від`ємного значення та подальшого бюджетного відшкодування з ПДВ, але не пов`язана з отриманням результатів господарської діяльності у вигляді прибутку чи компенсації витрат доходами позивача.
А отже, не здійснюючи господарську діяльність щодо виробництва продуктів нафтоперероблення та отримуючи позики від бенефіціарних власників позивач здійснює операції, що не відповідають суті, розміру і змісту діяльності підприємства, використовує заявлене бюджетне відшкодування як спосіб виводу коштів з Державного бюджету України.
Витрати позивача на вжиття заходів, направлених на запобігання аваріям, захисту людей і довкілля, забезпечення належного технічного стану основних фондів у період призупинення виробництва не відносяться до собівартості виготовленої і реалізованої продукції, яка є найголовнішою ознакою ведення господарської діяльності. Зазначені витрати, в частині сплаченого ПДВ, не мають відшкодовуватися із державного бюджету , для чого законодавцем й внесено до ПК України п. 198.5 ст. 198 щодо необхідності нарахування податкових зобов`язання по операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
За рахунок отриманих кредитів та позик позивач поповнює власні оборотні кошти, здійснює сплату за отримані товари (роботи, послуги) та формує податковий кредит, без наявної на те розумної економічної причини (ділової мети), що складає передумови в подальшому декларувати від 'ємне значення з ПДВ та відповідно бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, за рахунок яких в майбутньому буде погашено отриману фінансову допомогу та отримані кредити.
Тобто, протягом 9 років (в період з 2013 по 2021 роки), при наявності коштів, підприємством не відновлено виробничий процес, він не здійснює основний вид діяльності щодо виробництва продуктів нафтоперероблення та господарська діяльність підприємства в цілому, а створено схему ухилення від сплати податків.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» зареєстровано в якості юридичної особи (код ЄДРПОУ 32292929), місцезнаходження: 93113, Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Свердлова, буд.371, офіс 1-А (т.1 арк. спр. 19-22).
Позивач є платником податку на додану вартість.
ПРАТ «ЛИНІК» 19.12.2017 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2017 року за № 9721563174, в якій визначено: усього податкових зобов`язань у сумі 963 987 грн (р. 9); придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою 3778 847 грн (р. 10.1), від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду 10487 392 грн (р. 16), значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду 10487 392 грн (р. 16.1); усього податкового кредиту 14269 911 грн (р. 17); позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету - (р. 18); від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення) 13305 924 грн (р. 19); сума від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку 3349 884 грн (р. 20.2.1); сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 9956 040 (р.21) (т. 1 арк. спр. 23).
Разом із податковою декларацією подано додатки, у тому числі:
витяг суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ (т. 1 арк. спр. 24);
розрахунок коригування сум податку на додану вартість (т. 1 арк. спр. 25);
довідку про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, відповідно до якої сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду складається з таких звітних (податкових) періодів, у якому виникло значення: листопад 2017 року 802223,00 грн, березень 2017 року 144 198,00 грн, лютий 2017 року 306454,00 грн, січень 2015 року 802081,00 грн, грудень 2014 року 7881052,00 грн, березень 2013 року 20032,00 грн (т.1 арк. спр. 27);
розрахунок суми бюджетного відшкодування, відповідно до якого сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню 3349884,00 грн фактично сплачена у звітних (податкових) періодах вересень-листопад 2017 року (т. 1 арк. спр. 29),
заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або нарахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (т. 1 арк. спр. 31);
розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (т.1 арк. спр. 33-34);
довідку (Д6), що подається платниками, які заповнюють рядок 5 декларації, та підприємствами (організаціями) інвалідів (т.1 арк.спр. 35).
Згідно з наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 18.01.2018 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ «ЛИНІК» з питань достовірності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн за листопад 2017 року (т. 1 арк. спр. 37).
За наслідками перевірки ГУ ДФС у Луганській області складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ «ЛИНІК» з питань достовірності декларування суми від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч гривень в податковій декларації з ПДВ за листопад 2017 року від 16.02.2018 № 412/12-32-12-02/32292929, копію якого надіслано на адресу ПРАТ «ЛИНІК» листом від 16.12.2018 № 855/10/12-32-12-02-13 (т.1 а.с.38 56).
Згідно висновків акту перевірки від 16.02.2018 № 412/12-32-12-02/32292929 документальною перевіркою встановлені порушення ПРАТ «ЛИНІК:
1) в частині завищення податкового кредиту у загальній сумі 590886,01 грн, а саме:
- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України - включення до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкових накладних, які відповідно до п. 201,10 ст. 201 ПК України зареєстровані з порушенням терміну у ЄРПН на загальну суму ПДВ 566 967,92 грн;
- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України - включення до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкової накладної, яка складена з порушенням відповідно до п. 198.2 ст.198 та п. 201,10 ст. 201 ПК України на суму ПДВ 23 918,09 грн.
2) В частині заниження податкових зобов`язань:
п. 44.1 ст. 44, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 201.7 та 201.10 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 2 691 292,00 грн;
Внаслідок чого порушено вимоги пунктів 200.1, 200.2, 200.4 абз. «б» та «в» статті 200 ПК України, що призвело до:
- заниження позитивного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (рядок 18) у розмірі 463 646,00 грн;
- завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) у розмірі 13 305 924,00 грн;
- завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) на 3 349 884,00 грн;
- завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду (рядок 21) на 9 956 040,00 грн.
Не погоджуючись з висновками акта перевірки, позивачем 22.02.2018 за № 130000/100000-0311 подано заперечення до акта перевірки від 16.02.2018 № 412/12-32-12-02/32292929 (т. 1 арк. спр. 57-60), які згідно із відповіддю ГУ ДФС у Луганській області від 06.03.2018 № 1221/10/12-32-12-02-13 визнані безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають (т. 1 арк. спр. 61-63).
На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Луганській області прийнято податкові повідомлення - рішення:
- форми «Р» від 12.03.2018 № 0009201202 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 463 646,00 грн та застосовано штрафні санкції на суму 231 823,00 грн;
- форми «В1» від 12.03.2018 № 0009181202 про зменшення на 3 349 884,00 грн суми бюджетного відшкодування з ПДВ та сплату 1 674 942,00 грн штрафної санкції;
- форми «В4» від 12.03.2018 № 0009131202 про зменшення на 9 956 040,00 грн суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (т.1 арк. спр. 65-67).
Позивачем подано скаргу на податкові повідомлення рішення від 12.03.2018 № 0009201202, № 0009181202, №0009131202 (т.1 арк. спр. 68-71).
ДФС рішенням від 13.04.2018 № 12969/5/99-99-11-01-02-25 продовжено строк розгляду скарги (т.1 арк. спр. 72).
Рішенням ДФС України від 23.05.2018 № 17756/6/99-99-11-01-02-25 податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу ПРАТ «ЛИНІК» без задоволення (т.1 арк.спр. 73-76).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з протиправності податкових повідомлень-рішень, оскільки неотримання прибутку від господарської операції не свідчить про негосподарський характер операції.  Витрати позивача на відновлювальні роботи, технічний ремонт узгоджуються з обов`язком підприємства вести свою господарську діяльність в межах приписів нормативно-правових актів, які регулюють його діяльність.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
На підставі пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
На підставі пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
На підставі пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Підпунктами «б» та «в» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
На підставі пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань (пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 201.10 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Таким чином, податкове законодавство дає право платнику податку на додану вартість на податковий кредит у разі придбання товарів та послуг, які будуть використовуватися ним в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності. Отже, придбання товарів та послуг платником податку на додану вартість для здійснення своєї господарської діяльності дає право на формування податкового кредиту.
Як свідчать матеріали справи, при перевірці звітних (податкових) періодів, в яких виникло від`ємне значення з ПДВ, контролюючим органом встановлено включення ПРАТ «ЛИНІК» до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкових накладних, які відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України були зареєстровані з порушенням терміну в ЄРПН на загальну суму ПДВ 566967,92 грн, а саме:
податкова накладна № 1 від 13.11.2017, зареєстрована 05.12.2017 на суму ПДВ 267 300,94 грн (т.2 арк. спр. 165-166);
податкова накладна № 2 від 13.11.2017, зареєстрована 05.12.2017 на суму ПДВ 299365,73 грн (т.2 арк. спр. 167-168);
податкова накладна № 110/1200 від 09.11.2017, зареєстрована 01.12.2017 на суму ПДВ 301,25 грн (т.2 арк. спр. 169-170).
Також, перевіркою встановлено порушення ПРАТ «ЛИНІК» пункту 198.6 статті 198 ПК України щодо включення до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкової накладної від 31.10.2017 № 511 на суму ПДВ 23918,09 грн (т.2 арк. спр. 171) через не зазначення постачальником ТОВ «Мединський і К» позначки в графі «зведена податкова накладна».
За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 12.03.2018 № 0009181202 щодо завищення ПРАТ «ЛИНІК» суми бюджетного відшкодування на 3349884 грн, штрафна санкція 1674942 грн.
Згідно розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 № 0009181202 відповідачем визначена штрафна санкція у розмірі 50% від суми завищення бюджетного відшкодування (т.1 арк. спр. 65 зворотній бік).
За приписами пункту 123.2 статті 123 ПК України у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного відшкодування або виявлення фактів використання податкових пільг не за цільовим призначенням чи всупереч умовам чи цілям їх надання, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування (пункт 123.3 статті 123 ПК України).
Згідно інформаційних баз даних ДФС контролюючим органом  визначалися суми податкових зобов`язань, зменшення суми бюджетного відшкодування податковими повідомленнями-рішеннями від 26.01.2018 року №0000604712, №0000624712, від 26.12.2017 року №0008254712, 0008274712, від 01.12.2017 року №0007734712, №0007744712 тощо.
Зазначені податкові повідомлення-рішення на момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень у цій справі, не були узгодженими, перебували у процесі судового оскарження (справи №812/1543/18, №812/1195/18, №812/578/18, отже відповідачем безпідставно застосовано штрафну санкцію у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов`язання податковим повідомленням-рішенням від 12.03.2018 № 0009181202, яка повинна становити 25% суми нарахованого податкового зобов`язання.
Отже, з урахуванням визнання позивачем порушення в частині включення до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкових накладних, які були зареєстровані з порушенням терміну в ЄРПН на загальну суму ПДВ 566967,92 грн, штрафна санкція складає 25% та становить 141741,98 грн.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку  про скасування податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 12.03.2018 № 0009181202 в частині сплати штрафної санкції в розмірі 1533200,02 грн.
Щодо безпідставного включення позивачем до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкової накладної від 31.10.2017 № 511 на суму ПДВ 23918,09 грн, у зв`язку із не зазначенням постачальником ТОВ «Мединський і К» позначки в графі «зведена податкова накладна», суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 201.4 статті 201 ПК України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця.
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено обов`язкові реквізити які зазначаються у податковій накладній, зокрема:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно зУКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Податкова накладна від 31.10.2017 № 511  містить всі обов`язкові реквізити визначені ПК України. При цьому, зазначена помилка в реквізитах такої накладної не заважає підтвердити зміст операції, період, сторони та суму сплати податку, у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг. 
Отже, допущена помилка щодо не зазначення контрагентом позначки «зведена» не позбавляє права ПРАТ «ЛИНІК» на включення сум за нею до податкового кредиту.
Зазначене свідчить про безпідставний висновок відповідача щодо порушення позивачем п.198.6 ст.198 ПК України в частині включення до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 року податкової накладної на суму ПДВ 23918,09 грн.
Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог законодавства в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 2691292,00 грн. суд зазначає наступне.
Ці висновки ґрунтуються на запереченні податковим органом права позивача на формування податкового кредиту за господарськими операціями, які не пов`язані з основною господарською діяльністю підприємства, у кожній господарській операції відсутня економічна мета отримання прибутку.
Ці твердження є безпідставними, оскільки для підтвердження права платника податків на формування податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
Крім того, неотримання економічного ефекту від придбання товарів та послуг у періоді, коли вони придбані, само по собі не свідчить про негосподарський характер таких операцій, оскільки такий економічний ефект не обов`язково має настати одразу після придбання послуг, а мета його отримання може мати довгострокову перспективу.
За змістом абзацу 6 частини третьої статті 19 Господарського кодексу України держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб`єктів господарювання у таких сферах: виробництва і праці - за безпекою виробництва і праці, додержанням законодавства про працю; за пожежною, екологічною, санітарно-гігієнічною безпекою; за дотриманням стандартів, норм і правил, якими встановлено обов`язкові вимоги щодо умов здійснення господарської діяльності.
Відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Згідно з частинами першою та другою статті 246 Господарського кодексу України здійснення будь-якої господарської діяльності, що загрожує життю і здоров`ю людей або становить підвищену небезпеку для довкілля, забороняється. У разі здійснення господарської діяльності з порушенням екологічних вимог діяльність суб`єкта господарювання може бути обмежена або зупинена Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, а також іншими уповноваженими органами в порядку, встановленому законом.
ПРАТ «ЛИНІК» віднесений до юридичних осіб підвищеної небезпеки, та у відповідності до статті 8 Закону України від 18.01.2001 № 2245-III «Про об`єкти підвищеної небезпеки» зобов`язаний вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу, забезпечувати експлуатацію об`єктів підвищеної небезпеки з додержанням мінімально можливого ризику, виконувати вимоги цього закону та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність об`єктів підвищеної небезпеки.
Отже, позивач має господарський обов`язок вести свою господарську діяльність в межах приписів нормативних актів, які регулюють його діяльність.
Виробнича діяльність позивача передбачає під час експлуатації обладнання проведення обов`язкових регламентних та ремонтних операцій навіть при зупиненому технологічному процесі, тобто вчасний поточний ремонт, діагностування та технічна підтримка будівель, вентиляційних комунікацій, електричного, водогосподарчого та каналізаційного господарств, захисних споруд та пристроїв аварійного освітлення, чи то сповіщення про аварії.
Такі вимоги регламентуються «Правилами безпеки при експлуатації нафтопереробних заводів» (ПТБ НП-73), затвердженими 01.03.1973 Міністром нафтопереробної та нафтохімічної промисловості СРСР та 10.04.1973 Головою Держгірпромнагляду СРСР, та «Загальних Правил вибухобезпеки для вибухопожежонебезпечних хімічних, нафтохімічних та нафтопереробних виробництв», затвердженими 08.09.1988 Головою Держгіртехнагляду СРСР, (обидва нормативні акти не втратили чинності і є чинними в СНГ та в Україні відповідно до Наказу Міністерства палива та енергетики України № 346 від 19.06.2002 (в редакції від 12.07.2013 № 561) Про чинність галузевих нормативних документів колишнього СРСР) та цілої низки інших нормативних актів.
Вимоги, які викладені в зазначених нормативних актах, зобов`язують нести постійні витрати на такі регламентні операції, які разом з капітальним ремонтом є фактично складовою функції експлуатації нафтопереробних підприємств, без чого неможлива безпека виробництва. Недотримання таких правил та приписів тягне за собою небезпеку руйнування, пожеж, вибухів та як наслідок, встановлену законодавством адміністративну, кримінальну, цивільну відповідальність.
Крім зазначеного, проведення зупиночного капітального ремонту проводиться з періодичністю один раз на два роки. 
Для підтримання технологічного обладнання в безпечному для навколишнього середовища та населення стані на підприємство такий обов`язок покладений приписами Положення про планово-попереджувальний ремонт технологічного обладнання підприємств нафтоперереробної та нафтохімічної промисловості, Волгоград, 1977. 
Зазначений документ діє в Україні у відповідності до наказу Міністерства палива та енергетики України № 346 від 19.06.2002 року (в редакції від 12.07.2013 № 561) «Про чинність галузевих нормативних документів колишнього СРСР». 
Останній капітальний ремонт відбувався у другій половині 2013 року першого кварталу 2014 року, для чого були задіяні більш як 300 підрядних організацій, щомісяця укладалось від 300 до 450 різноманітних договорів та угод, а загальний бюджет всіх ремонтних робіт складав приблизно 156,7 млн грн, більшу частину з яких позивач вчасно сплатив контрагентам разом з податком на додану вартість.
До теперішнього часу відновлювальні роботи не завершені, до того ж ведуться інші роботи для підтримки в безпечному стані комунікацій, споруд та обладнання, для чого укладаються угоди з придбання товарів, послуг та робіт.
12 лютого 2015 наказом Генерального директора№ 0214/1 на ПРАТ «ЛИНІК» затверджено та введено в дію новий Регламент Забезпечення промислової та екологічної безпеки в період відсутності виробничої діяльності з випуску товарної продукції «Р 22929.002:2015» (т. 1 арк. спр. 127-158).
Висновком експертизи Державного підприємства «Луганський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» від 10.02.2015 № 44-01-С-1-15 підтверджено відповідність Регламенту нормам законодавства (т. 1 арк. спр. 109-126).
Цей Регламент підтверджує ділову мету господарських операцій, пов`язаних з ремонтними, регламентними ті іншими операціями, для виконання яких ПРАТ «ЛИНІК» використовує операції з придбання матеріалів, робіт та послуг в період відсутності виробничої діяльності з випуску товарної продукції.
Регламент визначає комплекс технічних та організаційних заходів, затвердження мінімального переліку об`єктів інфраструктури необхідних для забезпечення промислової та екологічної безпеки об`єктів підприємства в період тривалого простою головних технологічних установок, що здійснюють переробку нафти та нафтопродуктів, в тому числі для забезпечення схоронності таких об`єктів від дії корозії та небезпечних природних факторів з метою якомога швидкого відновлення виробничого стану та наступного відновлення технологічного процесу.
Приписами Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, Міністерства палива та енергетики України від 04.06.2007 № 271/121, передбачено обов`язковий щомісячний контроль якості, а приписами Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, встановлено обов`язок щомісячного проведення інвентаризацій нафти та нафтопродуктів. Зазначеними нормативними актами встановлена обов`язковість наявності на підприємстві, які здійснюють операції з нафтопродуктами та їх компонентами, власної акредитованої лабораторії, або залученої на договірній основі.
Оскільки на підприємстві не завершені роботи щодо повного звільнення від нафтопродукту, позивач зобов`язаний здійснювати безперервний аналітичний контроль середовища в технологічних установках. 
Такий обов`язок передбачений Технологічними регламентами всіх його установок, що діють на ПРАТ «ЛИНІК», та він забезпечується шляхом визначення місць і періодичності відібрання проб для подальшого проведення іспитів із обов`язковим занесенням результатів до загальної системи аналітичного контролю, що ведеться за допомогою лабораторної інформаційної системи. 
Зокрема, цей обов`язок ґрунтується на приписах пункту 4 Глави 2 Правил безпеки при експлуатації нафтопереробних заводів (ПТБ НП-73), затверджених 01.03.1973 Міністром нафтопереробної та нафтохімічної промисловості СРСР та 10.04.1973 Головою Держгірпромнагляду СРСР, та пунктів 1.7, 2.3, 2.4.1 Загальних Правил вибухобезпеки для вибухопожежонебезпечних хімічних, нафтохімічних та нафтопереробних виробництв, затверджених 08.09.1988 Головою Держгіртехнагляду СРСР.
Відтак, проведення таких робіт на постійній основі має не лише свою ділову мету, але й нормативне врегулювання, недотримання вимог зазначених нормативних актів тягне відповідальність у разі загрози безпеки виробництва.
Решта господарських операцій, які не пов`язані з регламентними та ремонтними роботами, становлять господарський обов`язок незалежно від зупинки основного виду діяльності, які також передбачені приписами законодавства і є для підприємства обов`язковими.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України від 14.10.1992 № 2694-XII «Про охорону праці» (далі Закон № 2694-XII) умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Згідно із частиною першою статті 13 цього Закону роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Статтею 8 Закону № 2694-XII передбачено, що забезпечення працівників спецодягом, іншими засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, а також роботах, пов`язаних із забрудненням або несприятливими метеорологічними умовами, працівникам видаються безоплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту, а також мийні та знешкоджувальні засоби. Роботодавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці та колективного договору. Згідно з колективним договором роботодавець може додатково, понад встановлені норми, видавати працівникові певні засоби індивідуального захисту, якщо фактичні умови праці цього працівника вимагають їх застосування.
Таким чином, роботодавець повинен закуповувати не лише спецодяг, але і послуги з прання одягу.
Відповідно до статті 19 Закону № 2694-XII, фінансування охорони праці здійснюється роботодавцем. Фінансування профілактичних заходів з охорони праці, виконання загальнодержавної, галузевих та регіональних програм поліпшення стану безпеки, гігієни праці та виробничого середовища, інших державних програм, спрямованих на запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням, передбачається, поряд з іншими джерелами фінансування, визначеними законодавством, у державному і місцевих бюджетах. Для підприємств, незалежно від форм власності, або фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, витрати на охорону праці становлять не менше 0,5 відсотка від фонду оплати праці за попередній рік. На підприємствах, що утримуються за рахунок бюджету, витрати на охорону праці передбачаються в державному або місцевих бюджетах і становлять не менше 0,2 відсотка від фонду оплати праці.
Суми витрат з охорони праці, що належать до витрат/валових витрат юридичної чи фізичної особи, яка відповідно до законодавства використовує найману працю, визначаються згідно з переліком заходів та засобів з охорони праці, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 № 994 «Про затвердження переліку заходів та засобів з охорони праці, витрати на здійснення та придбання яких включається до витрат затверджено перелік заходів та засобів з охорони праці», витрати на здійснення та придбання яких обов`язково включаються до складу витрат, а саме:
1. Приведення основних фондів у відповідність з вимогами нормативно-правових актів з охорони праці щодо: механізації вантажно-розвантажувальних та інших важких робіт, робіт з розливу і транспортування отруйних, агресивних, легкозаймистих і горючих речовин; захисту працюючих від ураження електричним струмом, дії статичної електрики та розрядів блискавок; безпечного виконання робіт на висоті; діючого технологічного та іншого виробничого обладнання; систем вентиляції та аспірації, пристроїв, які вловлюють пил, і установок для кондиціювання повітря у приміщеннях діючого виробництва та на робочих місцях; систем природного та штучного освітлення виробничих, адміністративних та інших приміщень, робочих місць, проходів, аварійних виходів тощо; систем теплових, водяних або повітряних завіс, а також установок для нагрівання (охолодження) повітря виробничих, адміністративних та інших приміщень, а під час роботи на відкритому повітрі - споруд для обігрівання працівників та укриття від сонячних променів і атмосферних опадів; виробничих та санітарно-побутових приміщень, робочих місць, евакуаційних виходів тощо, технологічних розривів, проходів та габаритних розмірів; обладнання спеціальних перехідних галерей, тунелів у місцях масового переходу працівників, зон руху транспортних засобів; впровадження в умовах діючого виробництва автоматизованих інформаційних систем охорони праці, систем аналізу та прогнозування аварійних ситуацій, автоматичного та дистанційного керування технологічними процесами і виробничим обладнанням, систем автоматичного контролю і сигналізації про наявність (виникнення) небезпечних або шкідливих виробничих факторів та пристроїв аварійного вимкнення обладнання чи комунікацій у разі виникнення небезпеки для працівників, а також відповідного програмного забезпечення та електронних баз даних з охорони праці у порядку та обсягах, погоджених з територіальними органами Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки.
2. Усунення впливу на працівників небезпечних і шкідливих виробничих факторів або приведення їх рівнів на робочих місцях до вимог нормативно-правових актів з охорони праці.
3. Проведення атестації робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці та аудиту з охорони праці, оформлення стендів, оснащення кабінетів, виставок, придбання необхідних нормативно-правових актів, наочних посібників, літератури, плакатів, відеофільмів, макетів, програмних продуктів тощо з питань охорони праці.
4. Проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці посадових осіб та інших працівників у процесі трудової діяльності, організація лекцій, семінарів та консультацій із зазначених питань.
5. Забезпечення працівників спеціальним одягом, взуттям та засобами індивідуального захисту відповідно до встановлених норм (включаючи забезпечення мийними засобами та засобами, що нейтралізують небезпечну дію на організм або шкіру шкідливих речовин, у зв`язку з виконанням робіт, які не виключають можливості забруднення цими речовинами).
6. Надання працівникам, зайнятим на роботах із шкідливими умовами праці, спеціального харчування, молока чи рівноцінних харчових продуктів, а також газованої солоної води.
7. Проведення обов`язкового попереднього, періодичного і позапланового медичного огляду працівників, зайнятих на важких роботах, роботах з небезпечними чи шкідливими умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі. Приписи зазначеної Постанови кореспондують із загальними нормами Закону «Про охорону праці».
Підсумовуючи викладене, суд погоджується з висновком суджу першої інстанції про безпідставність невизнання відповідачем таких витрат та права на формування податкового кредиту за господарськими операціями, наведеними у переліку, як такими, що не мають зв`язку з господарською діяльністю.
Неотримання економічного ефекту від придбання товарів та послуг у періоді, коли вони придбані, само собою не свідчить про негосподарський характер таких операцій, оскільки такий економічний ефект настане після запуску підприємства, а всі дії та укладені господарські операції на теперішній час спрямовані на відновлення роботи підприємства та недопущення техногенної катастрофи у зв`язку з його призупиненням.
Обов`язкові за своїм призначенням регламентні операції, поточний або капітальний ремонт технологічного обладнання, будівель, технологічних споруд, їх утримання в належному санітарному та технічному стані, витрати на щоденні регламентні роботи, витрати на підтримання безпеки виробництва, доставка на підприємство та забезпечення працівників підприємства необхідними умовами праці та господарські операції є складовою виробничого процесу із підтримки безпеки виробництва, підготовки до випуску та власне випуску нафтопродуктів.
Тому, придбання товарів та послуг для цих цілей відбувається в межах такої господарської діяльності платника податку на додану вартість, що дає ПРАТ «ЛИНІК» право на формування податкового кредиту, оскільки такі операції здійснювалися саме у цехах та на установках, що належать ПРАТ «ЛИНІК», в межах зупиночного капітального ремонту, або пов`язані з поточними витратами на ведення його господарської діяльності, визначеної Статутом.
Суть та ділова мета господарських операцій ПРАТ «ЛИНІК» за цей період полягає в підтримці безпеки виробництва та відновлення майнового комплексу для майбутнього подальшої нафтопереробки.
Оскільки суть податку на додану вартість полягає у тому, що підприємством оподатковуються не одержані доходи, а його витрати, при цьому суб`єкт господарювання сплачує різницю між сплаченим та одержаними сумами ПДВ, а решту платять покупці, які є кінцевими споживачами, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду, тому з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених фактів та обставин, мотивація та докази позивача, дають суду підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію відповідача, а останнім не доведено суду обставин та доказів, на яких ґрунтуються заперечення проти адміністративного позову.
Як свідчать матеріали справи, сформований розмір від`ємного значення податкового періоду листопад 2017 містить в своєму складі періоди, які були предметом інших перевірок, достовірність яких раніше вже була підтверджена судовими рішеннями. Зокрема:
- стосовно 20 032,00 грн податкового періоду березня 2013 року судовими рішеннями у адміністративних справах № 812/9439/13-а (постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17.06.2014, залишеною в силі ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень), № 812/903/15 (постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року залишеною в силі ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати висновок щодо відшкодування суми бюджетної заборгованості з ПДВ за січень-квітень 2013 року),
- стосовно 306 454,00 грн періоду лютого 2017 року судовим рішенням у адміністративній справі № 812/1215/17: постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017, залишеною в силі постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018, скасований Наказ про призначення позапланової невиїзної документальної перевірки, що тягне за собою визнання наслідків перевірки і ППР, винесених за результатами такої перевірки, такими, що не мають правового значення.
- стосовно 144 198,00 грн. податкового періоду березня 2017 року судовим рішенням у адміністративній справі № 812/1544/17 (постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017, залишеною в силі постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.04.2018) визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення про зменшений розмір суми бюджетного відшкодування та від`ємного значення №0004764708 та №0004754708 від 02.08.2017 року.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Сума податкового періоду грудня 2014 року у розмірі 7881052,00 грн була предметом перевірки СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ Міндоходів, за наслідками якої складено довідку від 20.03.2015 № 7/28-05-17/6-32292929 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правомірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку за період з 01.10.2014 по 31.12.2014 року». 
У подальшому у зв`язку з поданням уточненої податкової декларації і збільшенням розміру від`ємного значення періоду грудня 2014 року до суми 7 881 052,00 грн повторно перевірено і підтверджено довідками «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правомірності нарахування ПРАТ «ЛИНІК від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та податкових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку та суми залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за березень 2015 року № 16/28-05-17/32292929 від 16.06.2015 року та квітень 2015 року № 1/28-05-17/32292929 від 09.07.2015 року (т.2 арк. спр. 127-144).
Також, сума 802 081,00 грн податкового періоду січня 2015 року підтверджена довідкою від 17.04.2015 № 8/28-05-17/6-32292929 СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ Міндоходів «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правомірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану' вартість на рахунок платника податку у банку за січень 2015 року» (т. 2 арк. спр. 145-150).
Вищезазначене свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області від 12.03.2018 № 0009181202 в частині зменшення на 2782916,00 грн суми бюджетного відшкодування з ПДВ та сплати 1533200,02 грн штрафної санкції, а також протиправність податкових повідомлень-рішень від 12.03.2018 № 0009201202 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 463 646,00 грн та застосованих штрафних санкцій на суму 231 823,00 грн; № 0009131202 про зменшення на 9 956 040,00 грн суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями  308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі  №1240/2189/18 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі  №1240/2189/18  – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 03 жовтня 2022 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                 І.Д. Компанієць

Судді                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                                                   Е.Г. Казначеєв