КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 369/14466/21                                                                         Головуючий 1 інстанція - Ковальчук Л.М..
       Провадження № 2/4369//22                                                                  Доповідач 2 інстанція - Суханова  Є.М.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
25 серпня  2022  року                                                                          м. Київ
     Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ивільних справах:
головуючого судді:                             Суханової Є.М.,
            суддів:                                       Сушко Л.П., Олійника В.І.
            за участю секретаря:              Рудик О.Л.
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси» в особі представника-адвоката Кучака Юрія Федоровича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ТОВ «Битоптторг», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання порушеним права власності на земельну ділянку, скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки , визнання таким, що втратив чинність іпотечний договір, визнання недійсним договору передачі прав за іпотечним договором, скасування запису у реєстрі іпотек про наявність обтяжень земельної ділянки, визнання дії  кредитного договору припиненим,-
                                                ВСТАНОВИЛА:
          ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову у якій просить:
         - заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Битоптторг» вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням та орендою, земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:021:0012, площею 0.2500 га, яка розташована по по АДРЕСА_1 ;
        - накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485901:01:021:0012, площею 0.2500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
           Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 - задоволено. 
           В порядку забезпечення позову:
-         накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485901:01:021:0012, площею 0.2500 га, яка розташована по  АДРЕСА_1  ;
-         заборонено  Товариству з обмеженою відповідальністю «Битоптторг» вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням та орендою, земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:021:0012, площею 0.2500 га, яка розташована по  АДРЕСА_1 .
          Не погодившись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси» в особі представника-адвоката Кучака Юрія Федоровича звернувся з апеляційною скаргою. Вважає, що  ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2021 року прийнята з порушенням норм процесуального права та судом допущено неправильне застосування норм матеріального права.  
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
  У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
         Судом першої інстанції встановлено,   ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову.
         В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ТОВ «Битоптторг», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання порушеним права власності на земельну ділянку, скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання таким, що втратив чинність іпотечний договір, вигнання недійсним договору передачі прав за іпотечним договором, скасування запису у реєстрі іпотек про наявність обтяжень земельної ділянки, визнання дії кредитного договору припиненим у якій просить суд:
     - визнати порушеним право власності   ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий № 3222485901:01:021:0012, розташовану у  АДРЕСА_1 .
      - скасувати «Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що укладається на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у іпотечному договорі» від 6 жовтня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Битоптторг»;
- визнати таким, що втратив чинність іпотечний договір № 49.53/21-3/08/02 від 1 квітня 2008 року;
- визнати недійсним Договір передачі прав за Іпотечним договором 49.53/21-3/08/02 від 01.04.2008 року, що посвідчений 27.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В. за реєстровим номером 2489;
- скасувати запис у реєстрі Іпотек про наявність обтяжень земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий № 3222485901:01:021:0012, розташованої у АДРЕСА_1 .  
- визнати дію Кредитного договору № 49.53/21-2/08/02 від 1 квітня 2008 року припиненим у зв`язку з ліквідацією банківської установи (ПАТ «Дельта банк») та відсутністю її правонаступників.
         Заявник зазначає, що предметом позову у даній справі є земельна ділянка з кадастровим номером 3222485901:01:021:0012, розташована у АДРЕСА_1 .
         Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
      Відповідно довимог ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі абосплаті відповідачевіі знаходятьсяу ньогочи вінших осіб; 1-1) накладенням арештуна активи,які єпредметом спору,чи іншіактиви відповідача,які відповідаютьїх вартості,у справахпро визнання необґрунтованими активівта їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчинятипевні дії; 3) встановленням обов`язкувчинити певнідії,у разіякщо спірвиник ізсімейних правовідносин; 4)забороною іншимособам вчинятидії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо ньогоінші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов провизнання прававласності наце майноі прозняття знього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарівчи предметів; 9)арештом морськогосудна,що здійснюєтьсядля забезпеченняморської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
          Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
          Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
           Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
        Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
       Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
       Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
       Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
        Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
         Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
        Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.
       Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.
       При розгляді заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права власності (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмету позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 15.01.2019 року у справі № 915/870/18).
       Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.
       Колегія суддів погоджується із високому суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову беручи до уваги, що на теперішній час між сторонами існує спір і позивач ставить перед судом питання про визнання порушеним права власності на земельну ділянку, скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання таким, що втратив чинність іпотечний договір, вигнання недійсним договору передачі прав за іпотечним договором, скасування запису у реєстрі іпотек про наявність обтяжень земельної ділянки, визнання дії кредитного договору припиненим.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду щодо їх оцінки. Судове рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
  Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,
 
ПОСТАНОВИВ:
        
 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси» в особі представника-адвоката Кучака Юрія Федоровича залишити без задоволення.
 Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2021 року  залишити без змін.
         Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 29 серпня 2022  року. 

             Головуючий:                                        Є.М. Суханова
 
                    Судді:                                                  Л.П. Сушко
                                                                                 В.І. Олійник