ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1605/22                                                          Суддя першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 листопада 2022 року                                                                              м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                    - Степанюка А.Г.,
суддів                                        - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2021 року Головне управління ДПС у Київській області (далі - Позивач, ГУ ДПС у Київській області) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 270  593,42 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що за Відповідачем обліковується податковий борг із податку на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки, у загальному розмірі 270  593,42 грн, податкові повідомлення-рішення і податкова вимога направлялися на адресу ОСОБА_2 в установлені Податковим кодексом України порядок і спосіб, а зобов`язання за вказаними актами є узгодженими, позаяк останні в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалися.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_1 податкові повідомлення рішення не отримувала, а тому визначені у них податкові зобов`язання є неузгодженими, і як наслідок є передчасним застосування процедури стягнення податкового боргу. Підкреслює, що не отримувала ухвалу суду першої інстанції від 09.05.2022, а відтак останню було позбавлено права на судовий захист.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 03.11.2022.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що за Відповідачем обліковується податковий борг в сумі 270  593,42 грн, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлялися на податкову адресу ОСОБА_1 та були вручені останній, в установленому законом порядку нею не оскаржувалися, а чинним законодавством не передбачено направлення нової податкової вимоги на кожну нову суму боргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022 продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до суду у Відповідача існувала несплачена податкова заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 270  593,42 грн (а.с. 6-7, 13-14). Зазначена сума податкового боргу виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 22.06.2021 №1326301-2406-1002 та від 29.01.2020 №0004149-5005-1027, які направлялися на адресу платника податків, були отримані  ОСОБА_1 15.08.2021 та 06.03.2020 відповідно (а.с. 11-12), а також не були нею оскаржені в адміністративному чи судовому порядку.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що податкова вимога форми «Ф» №0040486-1304-1002/98 від 05.08.2021 направлялася на адресу платника податків та була отримана Відповідачем 14.08.2021 і також не була оскаржена (а.с. 9-10).
Відтак, на переконання Київського окружного адміністративного суду, з огляду на те, що податкові зобов`язання є узгодженими, а процедура звернення до суду із позовом про стягнення податкової заборгованості була дотримана, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п. п. 95.1 - 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
При цьому, за правилами п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Як було встановлено раніше та підтверджується матеріалами справи, податкові повідомлення-рішення від 22.06.2021 №1326301-2406-1002, від 29.01.2020 №0004149-5005-1027 та податкова вимога форми «Ф» №0040486-1304-1002/98 від 05.08.2021 направлялися ГУ ДПС у Київській області на адресу платника податків ( АДРЕСА_1 ) та були врученні ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 10-12).
При цьому із змісту наявної у матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання від 22.02.2022 №15.2-03/502 вбачається, що ОСОБА_1 з 22.08.2013 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25). На цю ж адресу, як вже неодноразово було підкреслено вище, і направлялися контролюючим органом індивідуальні акти щодо платника податків та були ним отримані.
У розрізі наведеного посилання Апелянта на те, що ні податкові повідомлення-рішення, ні податкова вимога не направлялися Позивачем на його адресу, а відтак податкові зобов`язання є неузгодженими, позаяк такі твердження Відповідача спростовуються матеріалами справи.
Доводи Апелянта про неотримання ним ухвали суду першої інстанції від 09.05.2022 про відкриття провадження у справі, а відтак й про розгляд справи без повідомлення Відповідача, судовою колегією оцінюються критично, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 31), із змісту якого вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі №320/1605/22 отримано особисто ОСОБА_1 24.05.2022. Крім того, на цю ж адресу ГУ ДПС у Київській області направляло матеріали позовної заяви з додатками (а.с. 1).
З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав про стягнення з Відповідача податкового боргу в сумі 270  593,42 грн, оскільки Позивачем було у повній мірі дотримано алгоритм дій, які передують зверненню до суду з таким позовом.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак 

          М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 23 листопада 2022 року.