ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/11989/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,        
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 р. (суддя: Бойченко Ю.П) в адміністративній справі №280/11989/21 за позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                        
                                                   В С Т А Н О В И В:

        ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним  позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області  № Ф-1091-23 від 14 травня 2021 р., якою йому нараховано недоїмку з єдиного внеску у розмірі 45 612,31 грн.; зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування його індивідуальної картки платника податків шляхом зменшення податкового зобов`язання з єдиного внеску, нарахованого відповідно до вказаної податкової вимоги.
       В обґрунтування позову вказав, що оскаржуваною вимогою відповідач вимагає від нього сплатити єдиний внесок у загальному розмірі 45 612,31 грн. Водночас, підприємницької діяльності він не здійснює, звітності не подає. 
   Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 р., ухваленим за результатом розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов   ОСОБА_1  задоволено частково.  Суд визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки)  № Ф-1091-23 від 14 травня 2021 р. в частині суми 7 823, 57 грн. Зобов`язав Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інтегрованій картці   ОСОБА_1 за платежем «Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення суми у розмірі 7 823, 57 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
     Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням ДПС у Запорізькій області. Посилаючись на порушення норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Скаржник вказує про правомірність  вимоги № Ф-1091-23 від 14 травня 2021 р. в частині, якою від   ОСОБА_1 вимагається сплатити єдиний внесок за 2015,2016 р.
    Письмовий відзив  на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив. 
      
               Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
              Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області  сформовано вимогу №Ф-1091-23 від 14 травня 2021 р., відповідно до якої згідно даних інформаційної системи податкового органу станом на 30 квітня 2021 р. за ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму  45 612,31 грн. Не погодившись із вказаною вимогою, позивач оскаржив її до ДПС України, яким рішенням від 20 липня 2021 р. №5968/О/99-00-06-02-01-09 скаргу залишив без задоволення.
              Вважаючи вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.
             За результатами розгляду адміністративного позову суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна вимога № Ф-1091-23  в частині нарахувань за період з 01 січня 2017 р. по 30 квітня 2021 у загальній сумі 37 788,74 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає. В частині нарахувань єдиного соціального внеску за 2015 рік та 2016 рік в розмірі 7823,57 грн. суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження подачі позивачем відповідних звітів за вказані роки та відсутністю будь-якого обґрунтування нарахування єдиного соціального внеску за 2016 рік.   
            Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно
до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
              Оскільки позивачем рішення суду першої інстанції в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову не оскаржено, його перевірка на предмет законності та обґрунтованості здійснюється виключно в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
          На підтвердження невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи скаржником до апеляційної скарги додано копії звітів форми № Д5 за 2014, 2015 роки, скріншоти з комп`ютерної програми, таблиці.
          Колегія суддів звертає увагу, що за приписами частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Як вбачається із матеріалів справи, відповідач  направив до суду першої інстанції письмовий відзив на позовну заяву, повідомивши  обставини, які не підтвердив жодними належними та допустимими доказами. В апеляційній скарзі відповідач не наводить причини, за яких він не мав змоги подати до суду усі наявні у нього докази на підтвердження правомірності прийняття ним спірної вимоги.
          За приписами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
          Невиконання цього процесуального обов`язку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, мало наслідком часткове скасування судом першої інстанції спірної вимоги.
          Надані скаржником на стадії апеляційного перегляду справи документи не можливо оцінити в якості належних, допустимих та достатніх доказів, оскільки копія звіту форми №Д5 надана без Таблиці 2, що унеможливлює здійснення перевірки нарахування єдиного внеску; скріншоти надані в якості, яка не дозволяє ідентифікувати ані програму, з якої вони зроблені, ані інформацію, яка на них відображена; таблиці взагалі жодним чином не ідентифіковані.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
                 Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 р. в адміністративній справі №280/11989/21 - залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 жовтня 2022 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий