ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/17247/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 вересня 2022 року                                                                                          м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у справі за позовом приватного автотранспортного підприємства «Інтрансавтострой» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИЛА:
Приватне автотранспортне підприємство «Інтрансавтострой» (далі також - ПАТП «Інтрансавтострой», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі також - відповідач), у якому просив суд зобов`язати відповідача списати безнадійний податковий борг підприємства, який складається з податку на додану вартість в сумі 49 234,91 грн., з податку з власників наземних, водних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 12508,49 грн., з податку на прибуток в сумі 248 598,32 грн. та видалити з баз даних автоматизованих систем податкової інформації про наявність у підприємства вказаного податкового боргу.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем за заявою позивача від 15.06.2021 не вчинено дій щодо списання безнадійного податкового боргу, який виник у період 2010-2011 роки, та який не стягнуто відповідачем. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області щодо визнання безнадійним податкового боргу Приватного автотранспортного підприємства "Інтрансавтострой" з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств, щодо якого минув строк давності і відсутнє рішення судів про його стягнення;
зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області прийняти рішення про визнання безнадійним податкового боргу Приватного автотранспортного підприємства "Інтрансавтострой" з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств, щодо якого минув строк давності і відсутнє рішення судів про його стягнення, та списати цей безнадійний податковий борг з картки платника податків;
у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Чернігівській області із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити нове, про відмову у задоволенні позову. 
08.08.2022 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого ПАТП «Інтрансавтострой» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами у справі, за даними інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДПС станом на 17.12.2021 за ПАТП «Інтрансавтострой» обліковується податковий борг у загальній сумі 310 341,72 грн. (а.с. 8, 22-29), який складається з:
податку на додану вартість в сумі 49 234,91 грн, який виник у зв`язку з несплатою зобов`язання, визначеного контролюючим органом у податковому повідомленні-рішення від 08.10.2013 №0001902200; 
з податку з власників транспортних засобів у сумі 12 508,49 грн., який виник у зв`язку із несплатою у повному обсязі розстроченого ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.05.2011 у справі №2а-211/10/2570 податкового боргу у розмірі 37  576,02 грн. 
з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 248 598,32 грн., який виник у зв`язку з несплатою позивачем суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні від 05.11.2010 №0000172640, самостійно узгоджених сум зобов`язання, визначених позивачем у поданих деклараціях на прибуток, а також застосованих відповідачем сум штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання та нарахованої пені (всього за період: 15.11.2010 - 11.03.2017).
Судом першої інстанції також встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.04.2011 у справі №2а/2570/871/2011 із підприємства стягнуто податковий борг з власників транспортних засобів в сумі 1305,00 грн. 
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.01.2011 у справі №2а-9022/09/2570 із позивача стягнуто податковий борг з податку на прибуток в сумі 242 952,33 грн. 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2010 у справі №2а-211/10/2570 із позивача стягнуто податковий борг з податку з власників транспортних засобів у сумі 37  576,02 грн., сплату якого розстрочено ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.05.2011.
Посилаючись на те, що заборгованість зі сплати податків у ПАТП «Інтрансавтострой» виникла в 2010-2011 роках, керуючись статтями 101, 102 Податкового кодексу України, підприємство звернулось до ГУДПС у Чернігівській області із заявою про визнання безнадійної вищевказаної заборгованості та ухвалення рішення про її списання з підприємства.
Не отримавши відповідь на вказану заяву, ПАТП «Інтрансавтострой» звернулось до суду із даним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що частина заборгованості, яку позивач вважає безнадійним боргом, виникла у зв`язку з несплатою  податкового боргу, який стягнутого на підставі рішення суду, у зв`язку з чим такий податковий борг не може вважатися безнадійним. 
Так, судом зазначено, що у разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним виключно у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України.
Втім враховуючи те, що щодо певної частини податкового боргу минув строк давності та, відповідно, наявні підстави вважати такий борг безнадійним на підставі підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав платника податку у межах встановлених судом обставин є зобов`язання відповідача прийняти рішення про визнання безнадійним податкового боргу позивача, щодо якого минув строк давності і щодо якого відсутнє рішення судів про його стягнення.
Апеляційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянтом зазначено про те, що підпунктом 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено право, а не обов`язок контролюючого органу приймати рішення про списання безнадійного податкового боргу. Зауважено, що якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу. 
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТП «Інтрансавтострой» зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін. 
Колегія суддів, переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.175 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
Відповідно до підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють функції, зокрема, щодо відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.
Згідно з підпунктом 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 ПК контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Згідно з пунктом 101.2 статті 101 ПК під терміном «безнадійний» розуміється: податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1 пункту 101.2); податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку (підпункт 101.2.2 пункту 101.2); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2); податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (підпункт 101.2.4 пункту 101.2); податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури (підпункт 101.2.5).
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Строки давності та їх застосування визначені у статті 102 ПК.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що у разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині неврахування наявності судових рішень про стягнення податкового боргу, що виключає застосування до такого боргу положень підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що саме з підстав наявності судових рішень про стягнення податкового боргу судом першої було відмовлено у задоволенні позову платника податків у заявлений ним спосіб та зобов`язано контролюючий орган прийняти рішення про визнання безнадійним податкового боргу позивача, щодо якого минув, зокрема,  відсутнє рішення судів про його стягнення.
Вказуючи на необґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині наявності у контролюючого органу права, а не обов`язку приймати рішення про визнання боргу безнадійним та його списання, колегія суддів виходить з того, що у спірних правовідносинах відповідач, діючи як суб`єкт владних повноважень, за наявності передбачених законом підстав зобов`язаний прийняти відповідне рішення.
Так, Головне управління ДПС у Чернігівській області у межах спірних правовідносин реалізує надані їй повноваження не на власний розсуд, а на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені, зокрема, Податковим кодексом та Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577 (далі - Порядок №577).
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 Податкового кодексу України   контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Пунктом 3.1 Порядку №577 встановлено, що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Таким чином, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи щоквартально, із визначенням сум, що підлягають списанню, станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
У тому разі, якщо борг позивача є безнадійним, але не списаним у встановлені законодавством строки, контролюючим органом була проявлена протиправна бездіяльність в частині своєчасного списання останнього відповідно до положень Порядку №577. 
Колегія суддів апеляційного суду зауважує на відсутність у законодавстві можливості прийняти відповідачем альтернативного рішення. 
За вказаних обставин, зобов`язання відповідача списати такий безнадійний борг є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин. 
Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 31 травня 2022 року у справі №520/1039/2020.
Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені в межах спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для захисту прав позивача в обраний судом спосіб. При цьому, колегія суддів зауважує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, ПАТП «Інтрансавтострой» не оскаржувалось. 
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Обставини справи судом першої інстанції встановлено правильно. Порушень норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не допущено. 
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у справі №620/17247/21  - без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Cуддя-доповідач                                                                      С.Б. Шелест
Судді                                                                                          А.М. Горяйнов
                                                                                                    О.Є. Пилипенко