Справа № 166/874/22 	Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1031/22  Категорія: 101 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
29 листопада 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Карпук А. К.,
з участю: 
секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
представника заявника – Усаченка М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції, заінтересована особа Сільськогосподарський виробничий кооператив «Гірниківський», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником ОСОБА_2 , на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2022 року,
                                       В С Т А Н О В И В:
       У жовтні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи її тим, що метою встановлення факту, що має юридичне значення, є захист його трудових прав, а саме, що працюючи в певний період часу трактористом у радгоспі «Ратнівський», а згодом – в агрофірмі «Ратнівська», яку пізніше було реорганізовано в СВК «Гірниківський», брав участь у виробництві сільськогосподарської продукції. Відтак, вважає, що на підставі п.в ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на пенсію на пільгових умовах. Отримати у вказаних роботодавців довідки про підтвердження стажу роботи тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві, не має можливості у зв`язку із відсутністю таких документів у трудовому архіві Ратнівської селищної ради та відсутністю за юридичною адресою СВК «Гірниківський».
Покликаючись на показання свідків, просив встановити факт безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві в наступні періоди: 07.12.1988 – 29.02.1996 в радгоспі «Ратнівський», 01.03.1996 - 24.03.2000 в агрофірмі «Ратнівська», 24.03.2000 – 30.01.2015 в СВК «Гірниківський».
Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2022 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник Усаченко М. О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що помилковим є висновок суду про позасудовий порядок розгляду даної категорії заяв.
Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури. Вирішення цього питання віднесено до компетенції органів Пенсійного фонду України. Також зазначено, що вимога заявника може бути вирішена шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України, а у разі відмови - дії останнього можуть бути оскаржені до суду в позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.
З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції, зазначивши, що встановлення такого факту йому необхідно для підтвердження пільгового трудового стажу.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, слід з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
У статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабміну № 637 від 12.08.1993 р. (зі змінами), за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.17 цього Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Відповідно до п.18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).
Як визначено п.20 вказаного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.  Додатково в довідці наводяться, зокрема, такі відомості:  стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.
Тобто, встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ.
Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.
Заява про призначення пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, подається безпосередньо до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр) за місцем проживання (п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",затвердженого Правлінням ПФУ 23.11.2005 р. № 22-1). 
Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в областях, місті Києві.
Проте, як встановлено в суді з матеріалів справи та з пояснень представника заявника, заявник не звертався із відповідною заявою про призначення йому пенсії до органів Пенсійного Фонду України, не отримував відмови. А так само заявник не вказав причин ненадання йому СВК "Гірниківський" уточнюючої довідки для підтвердження трудового стажу. 
Надання довідки, що уточнює характер виконуваної роботи, зумовлене, зокрема, тим, що в трудовій книжці відсутня інформація про безпосередню зайнятість ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції упродовж повного польового періоду в рослинництві.
Разом з тим, відповідно до п.8 ч.1 ст.16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" громадянам (застрахованим особам) надано право оскаржувати дії роботодавця (страхувальника). А також заявник не позбавлений права звертатися до суду із вимогами про зобов"язання видати відповідну довідку.
У своїй заяві, в апеляційній скарзі та в поясненнях у судовому засіданні представник заявника стверджує, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СВК "Гірниківський" як юридична особа не значиться таким, що припинений, та за вказаною юридичною адресою, відсутній, оскільки лист із його зверненням до СВК про видачу уточнюючої довідки, повернутий у серпні 2022 року з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Однак, жодних інших доказів відмови бувшого роботодавця у видачі такої довідки або ж припинення його діяльності заявником суду не надано. 
Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.
Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18.
За приписами пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22 березня 2018 року в справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року в справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року в справі № 9901/497/18 зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Таким чином, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2022 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді