Номер провадження: 22-ц/813/3982/22 
Справа № 495/8739/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

25 вересня 2019 року позивач ОСОБА_2 , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, просила суд: стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 92 896 грн, моральну шкоду у розмірі 17 899 грн; судовий збір у розмірі 2936, 00 грн.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником 14/100 частин житлового будинку /квартира АДРЕСА_1 та 11/100 частин вищевказаного житлового будинку у складі: нежитлового підвалу літ «А», частина підвального приміщення Х, загальною площею 43,9 кв.м.
Підвал літ «А2», а саме приміщення № Х, розташоване під житловим будинком літ «А», а саме під квартирою АДРЕСА_2 та квартирою АДРЕСА_3 , тобто частина приміщення № Х належить їй, а частина, яка розташована під квартирою АДРЕСА_3 – комунальна власність.
Зазначає також, що взимку 2006 року та навесні 2007 року відповідач під час ремонтних робіт у своєму приміщенні № 3 облаштовувала магазин та з метою встановлення панорамних вікон, так як дах цього не дозволяв, вирішила занизити рівень підлоги в своєму приміщенні.
Будівельники виконуючи цю задачу розібрали верхню точку арочного «замка» - склепіння цілісної конструкції румунського підвального приміщення довжиною 11 погонних метрів, який частково знаходився під її квартирою.
Стверджує, що про цей факт їй стало відомо лише в минулому році, коли вдалося відкрити замурований відповідачем вхід.
Як з`ясувалось ОСОБА_1 було зроблено переобладнання квартири в магазин без письмової її згоди, як співвласника, крім того підвальне приміщення, яким користувалась вона належить іншій сусідці.
Сусідкою ОСОБА_1 було залито рідким розчином бетону на площі 22,4 кв.м. та засипано садовим піском і закладено цеглою без наявності на те будівельних експертиз, технічних висновків або інших дозвільних документів та погоджень.
Будівельним інспектором Мазуровою І.С., інженером-проектувальником ОСОБА_3 та фахівцями ліцензійної будівельної компанії встановлено розібраний навмисно відповідачем «замок» арочного зводу румунського підвалу при вході, який знаходиться безпосередньо по центру під її панорамним вікном.
Даний замок арочного взводу при вході вливався на основну височенну арку румунського підвалу довжиною 11 метрів та висотою більш ніж за три метри.
Таким чином порушив «замок» над входом до підвалу, посилив тяжкість зверху на підвал бетонною підлогою замурованою цеглою та будівельним мусором в своїй квартирі, відповідач частково зруйнувала і її майно – підвальне приміщення разом із міжкімнатними стінами та підлогу в її квартирі.
Дані дії відповідача призвели до просідання конструкції першого поверху підлоги та перегородок між кімнатами у її квартири, тобто частина квартири прийшла в аварійний стан, величезні щілини в підлозі та хиткий його стан та міжкімнатних перестінків однієї із жилих кімнат, на кухні, санвузлі та коридорі призвели до необхідності залучення фахівців.
Відповідно до Висновку будівельного експерта Мазурової І.С. № 019/2018 від 28.09.2018 року, причиною обвалень та порушення цілісності основних конструктивних елементів підвалу, що призвело до руйнування арочних скріплень та погіршення його технічного стану, а також аварійну ситуацію цілісності конструкцій квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 є влаштування власником квартири АДРЕСА_3 житлового будинку літ «А» монолітної бетонної конструкції підлоги з армуванням і заниженням його рівня.
Вартість відновлювального входу в підвал «А2», приміщення Х, розташованого по АДРЕСА_4 складає 92896 грн.
Таким чином, відповідач – сусідка ОСОБА_1 під час здійснення ремонтно-будівельних робіт в своєї квартирі грубо порушила технічні будівельні умови, чим призвела до аварійного стану її власності – частину квартири, яка прилегла до її кімнати та частину підвального приміщення, яке також прилегле до несучої стіни з її квартирою.
Вказаними неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 17 899 грн.
У зв`язку із наведеним вище, просила її вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , майнову шкоду /реальний збиток/ у розмірі 92896 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 2598,23 грн.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 – відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

09 серпня 2021 року  ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року, відповідно до якої відповідач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
При цьому посилаючись на те, що незрозуміло чому саме суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила неправомірні дії з проведення реконструкції належної їй квартири без дозвільних документів.
21.06.2007 року згідно дозволу на виконання будівельних робіт з переобладнання квартири під промтоварний магазин по АДРЕСА_4 відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої за №581 від 24.05.2007 року.
07.12.2007 року було складено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, відповідно до якого було прийнято рішення про прийняття в експлуатацію магазину «Одяг та трикотажні вироби» по АДРЕСА_4 ОСОБА_1 після переобладнання.
Отже, під час прийняття в експлуатацію частини будівлі ОСОБА_1 приймальна комісія перевіряла відповідність усім вимогам і нормам, а також затвердженому проекту.
Виходячи із зазначеного, незрозуміло, з яких саме належних та допустимих доказів було встановлено наявність в діях ОСОБА_1 протиправності і вини та причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками.
Апелянт наголошує, що наявні в матеріалах справи висновки спеціалістів не можуть бути належними та допустимими доказами з огляду на те, що у висновку відсутні відомості, що вказаний висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Вказує, що саме бездіяльність позивача призвела до погіршення стану її підвального приміщення.
В матеріалах справи відсутня будь-яка кошторисна документація розрахунку вартості об`єкта будівництва для підтвердження розміру матеріальної шкоди.
Апелянт також наголошує на тому, що судом першої інстанції було допущено численні порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

03 вересня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
При цьому посилаючись на те, що під час проведення ремонтно-будівельних робіт відповідач проводила реконструкцію належної їй нерухомості із влаштуванням двічі розширеного та одночасно заниженого вікна для розширення простору своєї власності, чого немає в дозвільних документах.
Також наголошує, що відповідач ОСОБА_1 самовільно розібрала дерев`яні балки, на яких кріпилися дошки підлоги її квартири, небезпечно занизивши рівень підлоги своєї квартири, зрівняла з нижньою точкою верхнього замку малої арки входу в підвал і залила підлогу в своїй квартирі бетоном в перемішку з цеглою і будівельним сміттям, тим самим збільшивши в декілька раз навантаження бетону на загальну конструкцію арочного склепіння всього підвального приміщення, який є фундаментом всієї будівлі та підтримує квартири позивача та інших власників житлового будинку.
Посилання представника відповідача на те, що переобладнання відповідачем своєї квартири в магазин відбулось на законних підставах та прийняте в експлуатацію відповідно до вимог діючого законодавства опосередковане тому, що висновок держкомісії про прийняття в експлуатацію магазину, що належить відповідачці було обстежено виключно приміщення, що належить відповідачці. Підвал же не обстежувався та й не могло бути обстежено його переобладнання не могло бути дозволено, так як наданий дозвіл переобладнання квартири відповідачці не стосується майна третіх осіб.
В підтвердження цього відповідачем до матеріалів справи надана схема, де відсутній дозвіл на збільшення розміру вікна.
Крім цього, позивач вказує, що в документах відповідача є і інші істотні розбіжності щодо узгодження на переобладнання її квартири в магазин з панорамними вікнами заниженої конфігурації.
На жодному судовому засіданні представником відповідача не ставилось під сумнів, ані вартість пошкоджень, ані договір, ані кошторис, ані інші документальні докази позивача, хоча вони мали можливість звернутись з клопотанням до суду першої інстанції та провести оцінку пошкоджень, з`ясувати причину руйнувань та провести повторну будівельну експертизу. 
Виконання рекомендованих будівельно-монтажних робіт по відновленню несучої здатності конструкцій підвалу (власності позивача та УКВ) забезпечить надійність та міцність несучих конструкцій всього будинку та виключить аварійну ситуацію експлуатації не тільки квартири позивача, а і всієї багатоквартирної будівлі, розташованої по АДРЕСА_4 .
Позивач вказує, що із висновків фахівців очевидно, що відповідач ОСОБА_1 під час здійснення ремонтно-будівельних робіт в своїй квартирі грубо порушила технічні будівельні умови, чим призвела до аварійного стану власність позивача - частину квартири, яка безпосередньо примикає до її квартири сумісною стіною та частину підвального приміщення позивача, яке також прилегле до несучої стіни з її квартирою, яке також є частково і комунальною власністю 4,6 кв.м. і власністю позивача, який ОСОБА_2 приватизовано разом із земельною ділянкою під її нерухомістю, де є кадастровий номер.
Також наголошує, що експерт разом із інженером-проектувальником дійшли висновку, що обвалення арочного склепіння над частиною приміщення №Х, яке належить УКВ та позивачу сталося внаслідок того, що створило аварійну ситуацію для подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_2 , а саме приміщень №2-4, 2-5, 2-6, власником яких є позивач.

20 вересня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Царенко О.О. надійшла відповідь на відзив щодо наведених ОСОБА_2 у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення.
При цьому посилаючись на те, що з відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що ОСОБА_2 жодним чином не намагалась спростувати ті доводи, на які в свою чергу посилався представник апелянта. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 року провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.09.2022 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_2 є власником 14/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору дарування серії ВВК № 316634 від 24.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, а також є власником 11/100 вищевказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу серії ВКВ № 703769 від 19.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу та акту прийому-передачі комунального майна від 19.12.2007 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 142638759. /т. 1 л.с.13-15/.
Як вбачається з договору купівлі-продажу серії ВКВ № 703769 від 19.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу, 11/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , які були продані Територіальною громадою міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради /Продавець/ ОСОБА_2 /Покупець/ складаються з: нежитлового підвалу літ «А2», частини підвального приміщення Х, загальною площею 43,9 кв.м. /т.1 л.с.48-51/
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 142638759, ОСОБА_1 належать 11/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 згідно договору купівлі-продажу серії ВЕС № 571296 від 19.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Ливіцькою О.В. /т.1 л.с.13-15/.
З приводу початку будівництва відповідачкою та наявності дозвільних документів позивач звернулась з відповідними заявами до органів ДАБК /т.1 л.с.17-18/.
У відповідності до листа № Г/144 від 11.04.2007 року з Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, з приводу наявності дозвільних документів у власниці будинку ОСОБА_1 , виконавчий комітет повідомив, що дозвіл на проведення будівельних робіт /реконструкції/ власнику 11/100 частин будинку ОСОБА_1 інспекцією ДАБК не видавався.
Більш того зазначено, що їй направлений припис № 66 від 10.04.2007 року на надання дозвільних документів про проведення даних робіт. / т.1 л.с.16/.
Згідно Висновку за результатами візуального технічного обстеження про технічний стан основних несущих конструкцій приміщення № Х, підвалу літ «А2» після відкриття входу в підвал з АДРЕСА_4 , складеного інженером – проектувальником ОСОБА_3 , обстежене приміщення № Х підвалу літ «А2», розташоване під наземним будівництвом літ. «А» квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_5 , які в цілому є єдиною спорудою, конструкції зв`язані між собою конструктивною схемою рівномірно розподіленою навантаження на фундаменти будинку та стіни підвалу, що на сьогоднішній день порушено володільцем квартири АДРЕСА_3 , згідно технічного паспорту. Несущі будівельні конструкції обстежуваного приміщення №Х, підвалу літ «А2» в дійсний час знаходяться в аварійному стані для подальшої їх експлуатації. Експлуатація можлива після виконання робіт по реконструкції та посиленню несущих конструкцій, для чого необхідно виконати:
-відновити вхід в підвал з АДРЕСА_6 , що забезпечить вентиляцію приміщень та доступ для виконання будівельних робіт;
-виконати роботи з посилення стін, арок, які збереглися та арочних зводів;
-виконати ремонт конструкцій полу квартири АДРЕСА_2 по технічному паспорту;
-заробити тріщини /устрій залізобетонної сорочки/;
-встановити дверні блоки у відновлених та посилених дверних отворах;
-виконати ремонт та ревізію інженерних мереж;
-виконати заходи по забезпеченню вентиляції приміщень та ін.. аварійні заходи.
Також зазначено, що виконання рекомендованих будівельно-монтажних робіт по відновленню несущої здібності конструкцій підвалу забезпечить надійність та міцність несущих конструкцій, виключить аварійну ситуацію експлуатації будівлі.
Для відновлення несущої здібності будівлі необхідно розробити проектну документацію. З метою виключення аварійної ситуації при подальшій експлуатації будівлі необхідно терміново виконати відновлення входу в підвальне приміщення № Х для виконання робіт по відновленню та посиленню несущих конструкцій будівлі.
Виконання робіт по відновленню входів в підвал та конструкцій будівлі не порушать вимоги постанови КМУ від 07.07.2017 року № 406 п.4, п.6, п.13. /т.1 л.с.20-22/.
У відповідності до Висновку експерта Мазурової І.С. № 019/2018 будівельно-технічного експертного дослідження від 28.09.2018 року, причиною обвалень та порушення цілісності основних конструктивних елементів підвалу літ «А2», а саме приміщення № Х, розташованого по АДРЕСА_4 , що призвело до руйнування арочних склепінь та погіршення технічного стану, а також аварійну ситуацію цілісності конструкцій квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 являється влаштування власником квартири АДРЕСА_3 житлового будинку літ «А» монолітної бетонної конструкції підлоги з армуванням і заниженням його рівня /відмітки/, внаслідок чого був зруйнований замок арки, чим збільшилось навантаження і зміна її розподілу, що призвело до обвалення арочного склепіння підвалу у перших двох відсіках, які розташовані під квартирою АДРЕСА_3 і частково під квартирою АДРЕСА_2 .
Беручи до уваги пошкодження на конструктивних елементах підвалу літ «А2», а саме приміщення №Х, розташованого по АДРЕСА_4 , технічний стан підвалу класифікований як «незадовільний», де загальний фізичний знос прийнятий рівним 50 %, тобто експлуатація елементів будівлі можлива при умові проведення їх ремонту.
В ході дослідження наданої документації експертом встановлено, що вартість відновлення входу в підвал «А2», приміщення №Х з вул. Московської і посилення конструкцій підвал по АДРЕСА_4 складає згідно Зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва – 92 896 грн. /т.1 л.с.41-73/

Мотивувальна частина
застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог  ОСОБА_2 в частині завдання позивачу протиправними, винними діями відповідача матеріальної шкоди.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової шкоди, які регулюються нормами ЦК України.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Згідно частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Згідно з роз`ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди та її розмір.
В той же час, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Позивач у своєму позові вказує, що взимку 2006 року та навесні 2007 року відповідач під час ремонтних робіт у своєму приміщенні № 3 облаштовувала магазин та з метою встановлення панорамних вікон, так як дах цього не дозволяв, вирішила занизити рівень підлоги в своєму приміщенні.
Будівельники виконуючи цю задачу розібрали верхню точку арочного «замка» - склепіння цілісної конструкції румунського підвального приміщення довжиною 11 погонних метрів, який частково знаходився під її квартирою.
В якості обґрунтування наведених вище тверджень приєднала до матеріалів справи фото фіксації /л.с.23-40/.
З приводу початку будівництва відповідачкою та наявності дозвільних документів позивач звернулась з відповідними заявами до органів ДАБК /т.1 л.с.17-18/.
У відповідності до листа № Г/144 від 11.04.2007 року з Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, з приводу наявності дозвільних документів у власниці будинку ОСОБА_1 , виконавчий комітет повідомив, що дозвіл на проведення будівельних робіт /реконструкції/ власнику 11/100 частин будинку ОСОБА_1 інспекцією ДАБК не видавався.
Більш того зазначено, що їй направлений припис № 66 від 10.04.2007 року на надання дозвільних документів про проведення даних робіт. / т.1 л.с.16/.
Згідно Висновку за результатами візуального технічного обстеження про технічний стан основних несущих конструкцій приміщення № Х, підвалу літ «А2» після відкриття входу в підвал з АДРЕСА_6 , складеного інженером – проектувальником ОСОБА_3 , обстежене приміщення № Х підвалу літ «А2», розташоване під наземним будівництвом літ. «А» квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_5 , які в цілому є єдиною спорудою, конструкції зв`язані між собою конструктивною схемою рівномірно розподіленою навантаження на фундаменти будинку та стіни підвалу, що на сьогоднішній день порушено володільцем квартири АДРЕСА_3 , згідно технічного паспорту. Несущі будівельні конструкції обстежуваного приміщення №Х, підвалу літ «А2» в дійсний час знаходяться в аварійному стані для подальшої їх експлуатації. Експлуатація можлива після виконання робіт по реконструкції та посиленню несущих конструкцій, для чого необхідно виконати:
-відновити вхід в підвал з АДРЕСА_6 , що забезпечить вентиляцію приміщень та доступ для виконання будівельних робіт;
-виконати роботи з посилення стін, арок, які збереглися та арочних зводів;
-виконати ремонт конструкцій полу квартири АДРЕСА_2 по технічному паспорту;
-заробити тріщини /устрій залізобетонної сорочки/;
-встановити дверні блоки у відновлених та посилених дверних отворах;
-виконати ремонт та ревізію інженерних мереж;
-виконати заходи по забезпеченню вентиляції приміщень та ін.. аварійні заходи.
Також зазначено, що виконання рекомендованих будівельно-монтажних робіт по відновленню несущої здібності конструкцій підвалу забезпечить надійність та міцність несущих конструкцій, виключить аварійну ситуацію експлуатації будівлі.
Для відновлення несущої здібності будівлі необхідно розробити проектну документацію. З метою виключення аварійної ситуації при подальшій експлуатації будівлі необхідно терміново виконати відновлення входу в підвальне приміщення № Х для виконання робіт по відновленню та посиленню несущих конструкцій будівлі.
Виконання робіт по відновленню входів в підвал та конструкцій будівлі не порушать вимоги постанови КМУ від 07.07.2017 року № 406 п.4, п.6, п.13. /т.1 л.с.20-22/.
У відповідності до Висновку експерта Мазурової І.С. № 019/2018 будівельно-технічного експертного дослідження від 28.09.2018 року, причиною обвалень та порушення цілісності основних конструктивних елементів підвалу літ «А2», а саме приміщення № Х, розташованого по АДРЕСА_4 , що призвело до руйнування арочних склепінь та погіршення технічного стану, а також аварійну ситуацію цілісності конструкцій квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 являється влаштування власником квартири АДРЕСА_3 житлового будинку літ «А» монолітної бетонної конструкції підлоги з армуванням і заниженням його рівня /відмітки/, внаслідок чого був зруйнований замок арки, чим збільшилось навантаження і зміна її розподілу, що призвело до обвалення арочного склепіння підвалу у перших двох відсіках, які розташовані під квартирою АДРЕСА_3 і частково під квартирою АДРЕСА_2 .
Беручи до уваги пошкодження на конструктивних елементах підвалу літ «А2», а саме приміщення №Х, розташованого по АДРЕСА_4 , технічний стан підвалу класифікований як «незадовільний», де загальний фізичний знос прийнятий рівним 50 %, тобто експлуатація елементів будівлі можлива при умові проведення їх ремонту.
В ході дослідження наданої документації експертом встановлено, що вартість відновлення входу в підвал «А2», приміщення №Х з АДРЕСА_6 і посилення конструкцій підвал по АДРЕСА_4 складає згідно Зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва – 92 896 грн. /т.1 л.с.41-73/
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає достатніми надані позивачем докази на підтвердження підстав заявлено позову, наявності спричиненої майнової шкоди позивачу, а також вбачає причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою позивача із винними діями відповідача.
Вирішуючи питання визначення розміру спричиненої позивачу майнової шкоди колегія суддів виходить з того, що згідно наданих позивачем доказів вартість ремонту складає 92 896 грн.
Відповідачем не надано доказів неможливості звернутися до експерта для проведення експертизи та подання висновків експерта, складених на його замовлення, до суду першої або апеляційної інстанції.
На думку колегії суддів, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 102 ЦПК України, на замовлення висновку експерта за його заявою в строки, передбачені цивільним процесуальним законодавством для подання доказів, а також не звертався до суду з клопотанням про призначення судової експертизи для визначення причин руйнування приміщення та розміру відновлювального ремонту пошкодженого майна.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 , встановлено експертним шляхом, відтак підтверджено належними та допустимими доказами, в той час, як відповідачами, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суду першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів на його спростування.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що у зв`язку із підтвердженням неправомірних дій відповідача, зокрема у пошкодженні підвалу літ. «А2», а саме приміщення «Х», та аварійності цілісності конструкцій квартири АДРЕСА_1 , а також ненаданні доступу до підвального приміщення, належного позивачу, необхідність у зв`язку із чим залучення спеціалістів, укладання із відповідними особами договору підряду задля можливості відкриття входу до підвального приміщення, суд погоджується з доводами позивача, що їй беззаперечно була нанесена моральна шкода.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно врахував характер і тривалість переживань позивача, спричинених пошкодженням належного їй майна, вірно виходив із принципів розумності та справедливості та прийшов до обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення у незмінні частині відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.103 ЦПК України).
Колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову – без змін, тому відповідач не має права на відшкодування судових витрат.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2022 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк

Судді:                                                                  С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін