ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року                             м. Дніпро                           Справа №  904/1566/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва     І.М. ( доповідач )                                                                                                                                        
суддів:                       Орєшкіної Е.В., Антоніка С.Г.,

секретар судового засідання Манець О.В.          

представник сторін:
від позивача:      Кірєєв С.В.
від відповідача: Пищива В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкотрафік"  
на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 р. 
( суддя Мельниченко І.Ф., м. Дніпро, повний текст рішення складено 23.09.2022 р. ) 
у справі
за позовом: 
Фізичної особи - підприємця Шевченко Сергія Анатолійовича, 
м. Дніпро
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкотраффік", 
м. Дніпро
про стягнення заборгованості у сумі 1 220 743,16 грн.

                                                       ВСТАНОВИВ:

1.      Короткий зміст позовних  вимог.
Фізична особа - підприємець Шевченко Сергій Анатолійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення  1 055 129,52 грн. - заборгованості за договором поставки № 6700 від 07.11.2019 р., 47 001,78 грн. - неустойки, 106 069,99 грн. - інфляції грошових коштів та 12541,87 грн. - річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки № 6700 від 07.11.2019 р. щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

2.          Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у  справі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 р. позов задоволено - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкотраффік" на користь Фізичної особи - підприємця Шевченка Сергія Анатолійовича 1 055 129,52 грн. - основного боргу, 12 541,87 грн. - річних, 106 069,99 грн. - інфляції грошових коштів, 47 001,78 грн. - пені та 18 311,14 грн. - витрат зі сплати судового збору. 
Задовольняючи позовні вимоги господарський суд зазначив, що твердження Відповідача про те, що затримка оплати товару Відповідачем сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, які були відомі Позивачу, є необґрунтованим.

3.            Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Алкотрафік", в якій просить рішення суду від 07.09.2022 р. скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову в частині нарахування заборгованості та штрафних санкцій після введення воєнного стану ( з 24.02.2022 р. ) відмовити.

4.            Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
     Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з   висновком господарського суду про залишення без розгляду відзиву Відповідача на позовну заяву, оскільки, як вважає Скаржник він не пропустив встановлений строк для подачі відзиву.
При цьому Скаржник зазначає, що указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 в Україні введено військовий стан, у зв`язку з чим торгові заклади, в яких ТОВ "Алкотрафік" реалізовує алкогольну продукцію, фактично припинили свою діяльність. Крім того, після введення воєнного стану практично на всій території України місцевими адміністраціями було введено заборону на реалізацію алкогольної продукції.
Скаржник наголошує на тому, що ТОВ "Алкотрафік" з об`єктивних причин не могло реалізувати товар та отримувати дохід від реалізації продукції, що призвело до неможливості виконання зобов`язань перед контрагентом.
З огляду на викладене, та посилаючись на п. 5.1 спірного договору Скаржник вказує про те, що у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, останній звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань.

5.           Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Від Фізичної особи - підприємця Шевченко Сергія Анатолійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Підприємець не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
Зокрема, Підприємець посилається на те, що суд першої інстанції правомірно залишив без розгляду відзив Відповідача на позовну заяву, оскільки останній пропустив встановлений строк для подачі відзиву.
Крім того, у відзиві Підприємець зазначає, що доводи Відповідача про існування форс-мажорних обставин не знайшли свого підтвердження. Відповідачем не доведено, а ні факту настання форс-мажорних обставин і перешкоду саме для нього у виконанні свого обов`язку по оплаті давно отриманого і вже проданого товару Позивача, за який Відповідач отримав грошові кошти і міг розрахуватись з Постачальником, але в односторонньому порядку порушив свій обов`язок по оплаті.
Підприємець також вказує на те, що факти тимчасової заборони продажу алкоголю в деяких регіонах ніяким чином не звільняють Відповідача від обов`язку виконувати свої договірні зобов`язання перед Постачальником. До того ж, такі обмеження мали тимчасовий характер, і інші магазини Відповідача в інших містах, де не було такої заборони працювали і працюють зараз. Дохід він отримує.

6.           Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Орєшкіна Е.В., Антонік С.Г..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/1566/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю " Алкотрафік"  на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 р. по справі № 904/1566/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
21.10.2022 р. матеріали справи № 904/1566/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2022 р. поновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу  до розгляду в судове засідання на 23.11.2022 р.. 
Згідно акту Центрального  апеляційного господарського суду від 23.11.2022 р.  судове засідання 23.11.2022 р. не відбулося, у зв`язку з відсутністю електроенергії у Центральному апеляційному господарському суді.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2022 р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 19.12.2022 р.. 
У судовому засіданні 19.12.2022 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.     Встановлені судом обставини справи.
07.11.2019 р. між Фізичною особою  підприємцем Шевченко Сергієм Анатолійовичем          ( Постачальник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алкотраффік" ( Покупець ) укладено Договір про поставки № 6700, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця, а Покупець приймати та оплачувати на умовах і в порядку, визначених цим Договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до пункту 1.2 Договору поставка товару на склад Покупця здійснюється транспортом Постачальника та за рахунок Постачальника на умовах DDP (Інкотермс 2010).
Покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого Постачальником товару до 10 числа наступного місяця від дати її поставки. Постачальник має право в односторонньому порядку змінити строк оплати, попередньо повідомивши Покупця за 10 (десять) календарних днів ( пункт 2.2 Договору, з урахуванням протоколу розбіжностей).
Поставка товару Постачальником Покупцю здійснюється окремими партіями на підставі накладних ( пункт 3.1 Договору ).
Згідно з пунктом 3.2 Договору замовлення на поставку складається в усній або письмовій формі і направляється Постачальнику не менше ніж за 3 (три) доби до дати поставки факсом, поштою або через представника Постачальника, або в будь-якому разі способом, що дає можливість ідентифікувати Покупця.
Відповідно до пункту 4.2 Договору ( з урахуванням протоколу узгодження      розбіжностей ) у випадку порушення Покупцем строків оплати за товар, він оплачує Постачальнику штрафні санкції, відповідно до норм діючого законодавства України, штрафну неустойку у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Неустойка нараховується та сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання покупцем свої зобов`язань, включаючи день повного розрахунку за поставлений товар.
Відповідно до пункту 5.1 договору сторона, що порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії обставин непереборної сили та таких, які не залежали від волі сторін та настання яких неможливо було передбачити в момент укладання цього договору (форс-мажор). До форс-мажорних обставин відносяться: повені, землетруси, ожеледь, снігові заноси, страйки, аварії, введення надзвичайного, особливого, воєнного стану, рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування  та ін.
Факт настання та період обставин форс-мажору має підтверджуватися відповідним документом уповноваженого органу ( пункт 5.2 договору ).
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 р.. Якщо жодна сторона не повідомить іншу про розірвання Договору впродовж місяця після закінчення строку його дії, він вважається пролонгованим на кожен наступний рік на тих самих умовах ( пункт 6.1 Договору ).
Виконуючи умови договору, Постачальник здійснив на адресу Покупця  поставку товару на загальну суму 1 055  129,52 грн., що підтверджується видатковими накладними та  товарно-транспортними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи.
Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму  1 055 129,52 грн., в строки встановлені сторонами в пункті 2.1 договору, Відповідач на момент розгляду спору не надав.
Згідно з наданим Позивачем розрахунком, останнім, за кожною видатковою накладною окремою, до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 11.11.2021 р. по 15.06.2022 р. в сумі 12 541,87 грн. та інфляція грошових коштів за загальний період з листопада 2021 по червень 2022 в сумі 106 069,99 грн.. Також, Позивачем за кожною видатковою накладною окремою, до стягнення заявлена пеня за загальний період прострочення з 11.11.2021 р. по 15.06.2022 р. в сумі 47  001,78 грн..
Відповідач заперечень щодо розрахунку річних та інфляції грошових коштів суду першої інстанції не надав.
Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання щодо оплати за поставлений товар, Відповідач посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р., відповідно до якого засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президент; підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.
       
8.     Оцінка аргументів учасників справи і  висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної  скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
        Враховуючи нездійснення наразі Відповідачем повної оплати вартості отриманого товару та штрафних санкцій за несплачену поставлену продукцію за Договором про поставки № 6700 від 07.11.2019 р., Фізична особа  підприємець Шевченко С. А. ( Постачальник ) звернувся до господарського суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкотраффік" про стягнення означеної суми боргу та штрафних санкцій.
Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати залишку вартості поставленого товару та штрафних санкцій за порушення  ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленої в договорі продукції.
Беручи до уваги правову природу укладеного Договору про поставки № 6700 від 07.11.2019 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2  ст. 712 ЦК України  передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.
Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.
  Беручи до уваги встановлену  ст. 204 ЦК України  та не спростовану в межах цієї справи в порядку  ст. 215 цього Кодексу  презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11,  509 ЦК України  та ст. ст. 173,  174 ГК України  підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
  Як встановлено ч. 1  ст. 265 ГК України, ст. ст. 655,  662  та  663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1  ст.712 цього Кодексу  безпосередньо закріплений і для договору поставки.
Наразі, отримання коштів за отриманий товар та за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні  ст. 5 ГПК України  та  ст. 15 ЦК України  правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.
Відповідно до ч. 1  ст. 193 ГК України  та  ст. 526 ЦК України  зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1  ст. 530 ЦК України  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7  ст. 193 ГК України  та  ст. 525 ЦК України  встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами  ст. 629 ЦК України  щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до  ст. 202 ГК України  та  ст. 598 ЦК України  зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
         Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача у порушення Покупцем строків оплати за товар на нарахування у відповідності до пункту 4.2 Договору ( з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей ) штрафної неустойки у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. 
     Суд першої інстанції, задовольняючи позов у повному обсязі, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкотраффік" на користь Фізичної особи - підприємця Шевченка Сергія Анатолійовича 1 055 129,52 грн. - основного боргу, 12 541,87 грн. річних, за загальний період прострочення з 11.11.2021 р. по 15.06.2022 р., інфляці за загальний період з листопада 2021 по червень 2022 в сумі 106 069,99 грн., за кожною видатковою накладною пеню за загальний період прострочення з 11.11.2021 р. по 15.06.2022 р. в сумі 47  001,78 грн..
       Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення в частині стягнення стягнення штрафних санкцій після введення воєнного стану ( з 24.02.2022 р. ), а відтак, враховуючи, що рішення в частині задоволення вимог щодо основного боргу, та првильності нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пені сторонами не оскаржується, згідно  з  ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається. 
При цьому, колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині задоволення вимог щодо основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат.
Доводи Скаржника, про те, що суд неправомірно залишив без розгляду відзив Відповідача на позовну заяву, колегія суддів відхиляє як безпідставні, з огляду на те, що Відповідач пропустив встановлений строк для подачі відзиву, що підтверджується матеріалами справи.
Також, в якості підстав для скасування рішення суду у вказаній частині, Скаржник посилається на існування  форс-мажорних обставин. Разом з тим, Скаржник не спростовує встановлені судом факт поставки товару, не оплату його вартості та здійснені судом розрахунки стягуваних сум.
Щодо доводів Скаржника стосовно існування  форс-мажорних обставин та відповідно безпідставності вимог Позивача щодо стягнення нарахування заборгованості та штрафних санкцій після введення воєнного стану ( з 24.02.2022 р. ), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до пункту 5.1 спірного договору сторона, що порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії обставин непереборної сили та таких, які не залежали від волі сторін та настання яких неможливо було передбачити в момент укладання цього договору (форс-мажор). До форс-мажорних обставин відносяться: повені, землетруси, ожеледь, снігові заноси, страйки, аварії, введення надзвичайного, особливого, воєнного стану, рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування  та ін.
Відповідно до п. 5.2 договору факт настання та період обставин форс-мажору має підтверджуватися відповідним документом уповноваженого органу.
Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання щодо оплати за поставлений товар, Відповідач посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р., відповідно до якого засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президент; підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022  Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим  Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, на території України введено воєнний стан.
Листом від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст.  14, 14-1 Закону України  Про торгово-промислові палати в Україні  від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану.
Приписами частин першої, другої  ст. 611 ЦК України  передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до  ст. 617 ЦК України  особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно із  ст. 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні"  Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей  14,  141 Закону України "Про торгово-промислові палати України"  шляхом видачі сертифіката.
Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили ), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 р. № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до  ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"  здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.
Як встановлено судом першої інстанції і не спростовується Скаржником – строк оплати товару, поставленого Позивачем Відповідачу, враховуючи умови договору є таким, що настав до настання форс-мажорних обставин, підтверджених листом Торгово-промислова палата України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р..  
При цьому, Скаржником не доведено факту перешкод настання форс-мажорних обставин саме для нього у виконанні свого обов`язку по оплаті давно отриманого товару, і як зазначає Позивач вже реалізованого, за який Відповідач отримав грошові кошти і міг розрахуватись з Постачальником, але в односторонньому порядку порушив свій обов`язок по оплаті. Разом з цим, як слушно зауважив Позивач у відзиві на апеляційну скаргу факти тимчасової заборони продажу алкоголю в деяких регіонах мали тимчасовий характер. 
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду   першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування     рішення     місцевого господарського суду,  оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги   Відповідача.

9.      Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження. 
Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  залишенню без змін.

10.   Судові витрати.
       У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкотрафік"  залишити без задоволення. 

Рішення  Господарського суду Дніпропетровської області   від 13.09.2022 р. у справі № 904/1566/22 залишити без змін. 

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.       
          Повний текст постанови складено 20.12.2021 р.

Головуючий          суддя                                                                                І.М. Кощеєв
Суддя                                                                                                    Е.В. Орєшкіна
Суддя                                                                                                        С.Г. Антонік