ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1009/22 Справа № 172/508/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Битяк І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 вересня 2022 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю адвоката Лащенка В.А. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції) у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції розглянувши апеляційну скаргу адвоката Лащенка В.А. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 156 КупАП, 

ВСТАНОВИВ:

       Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.
        ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24 липня 2022 року в період часу з 20:00 до 22:30 год. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 здійснював торгівлю з рук алкогольними напоями з метою отримання прибутку, а саме: продав одну пляшку горілки марки «Пшенична» об`ємом 0,5 л за ціною 65 грн. та дві пляшки алкогольного пива марки «Славутич» об`ємом по 2,4 л кожна за ціною 160 грн. за обидві пляшки, чим порушив вимоги п. 10 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року. Порушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року. Тож, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 156 КупАП.

       В апеляційній скарзі адвокат Лащенко В.А. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1  просить скасувати постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КУпАП.
       В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд розглянув справу однобоко, без належного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення питання щодо його вини, допустивши невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважає, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а потім і в даній постанові обставини, не відповідають дійсності.
Вказує, що суд порушив право ОСОБА_2 на захист його інтересів які передбачені ст.З, 55, 129 Конституції України, 268, 280 КУпАП, та позбавив його можливості будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відмовляючи в залученні до розгляду справи захисника суд проігнорував вимоги та право ОСОБА_1 на обов`язкову участь у справі захисника, до того ж, розгляд справи без правопорушника в даному випадку є необгрунтованим.
Вказує апелянт і на те, що при розгляді даної справи судом не було встановлено, що ОСОБА_1  є інвалідом ІІ групи, а згідно з інформаційним листом №01-02/96 від 10.02.2022 року КП «Васильківська центральна районна лікарня» Васильківської селищної ради Сенельниківського району, Дніпропетровської області,  ОСОБА_1  перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: органічне ураження головного мозку, що і потягло за собою призначення ІІ групи інвалідності з дитинства та вказує на тимчасові розлади психічної діяльності. Таким чином, на думку апелянта, дане ушкодження здоров`я правопорушника обумовлює обов`язкову участь захисника, оскільки у зв`язку з розумовими вадами здоров`я та відсутності правового захисту ОСОБА_1 не може належним чином захистити свої права та інтереси.
Крім того, адвокат зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 02.08.2022 серії ВАБ №865160 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.156 КУпАП наявні виправлення та помарки, місце складання протоколу не вказане. До протоколу не додано жодних даних про напої, які були предметом торгівлі, не надано протоколу опису та будь-яких процесуальних рішень щодо вилучених предметів, а додано фото пляшок, вміст рідини в яких невідомий, а тому, як вважає захисник, це фото не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 . До того ж, відповідно до пояснень останнього, протокол за його місцем проживання не складався, а він у відділенні муніципальної поліції підписав якісь папери, значення яких, у зв`язку зі станом свого здоров`я, не розумів, і конкретних роз`яснень щодо змісту підписаних документів працівник поліції йому не надав.

       Заслухавши доповідь судді, думку адвоката Лащенка В.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
       У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону при розгляді даної справи.
       Як встановлено частиною 4 статті 156 КУПАП дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, а саме роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, чи торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, тягнуть за собою накладення штрафу від восьмисот до однієї тисячі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.        
       Аналіз вказаної норми закону дозволяє зробити висновок про те, що суб`єктами відповідальності за вказаною статтею, можуть бути не тільки особи, які займаються господарською діяльністю та працівники підприємств (організацій) торгівлі або громадського харчування, а й фізичні особи, тобто громадяни, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку, що випливає зі змісту, як ч. 1, так і ч. 3 ст. 156 КУпАП, якою зокрема встановлена адміністративна відповідальність за торгівлю тютюновими виробами з рук, лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП в діях ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки вина останнього підтверджується дослідженими районним судом доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 02.08.2022 серії ВАБ № 865160, складеним з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254-256 КУпАП і засвідченими підписом уповноваженої особи та особи, яка притягається до адмінвідповідальності; висновками за наслідками перевірки матеріалу ЖЄО № 2221; протоколом про прийняття заяви від ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , згідно з якими останні неодноразово купували у ОСОБА_1 алкогольні напої у нього вдома, де він незаконно здійснює продаж горілки, пива та слабоалкогольних напоїв, а також цигарок; письмовими поясненнями правопорушника, який вказує, що з метою заробітку він здійснює торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами вже близько 2 років, де він здійснює закупівлю безакцизних товарів, він відмовляється говорити, також зазначив в поясненнях, що добровільно надав дозвіл на вхід до його двору та надав можливість фотографувати магазин та товар, але не дозволив вилучити алкогольні та слабоалкогольні напої; фото таблицею; постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення.
       Проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для визнання оскаржуваної постанови такою, що прийнята в результаті порушення суддею норм матеріального та процесуального права, так само як і підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП.
       Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП. Перевірені під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
       Ці докази підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.10 ч.1 ст.15-3 Закону України ”Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, що виразились у тому, що він здійснював господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, двічі протягом року, що утворює склад адміністративного правопорушення, і в в матеріалах справи наявні відомості про те, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за такі ж порушення протягом року на підставі судового рішення.
       В ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи. Істотних недоліків, які б тягли за собою визнання протоколу недопустимим доказом, немає.
       Не знайшли під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови суду й доводи апелянта про порушення права ОСОБА_1 на захист під час складання протоколу та проведення судового розгляду, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.
       Як витікає з приписів п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 № 566 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення вносяться до протоколу і засвідчуються підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Пояснення та зауваження можуть додаватися до протоколу окремо, про що у протоколі робиться запис.
       Наданими до суду апеляційної інстанції матеріалами підтвержується факт підписання ОСОБА_1 протоколу без зауважень, до того ж, ним були надані письмові пояснення по суті встановлених обставин, у яких немає жодного посилання на необхідність залучення адвоката для здійснення його захисту під час складання протоколу. Вказані матеріали були ретельно досліджені і місцевим судом та перевірені під час апеляційного розгляду, а тому підстав вважати наявним факт порушення права особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на захист апеляційним судом не встановлено.
       Інші аргументи апеляційної скарги є формальними та такими, що не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки. 
       За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП, які перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. Натомість суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КупАП, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
       Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.        
       Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 4 ст. 156 КУпАП. Місцевий суд наклав стягнення у встановлений КУпАП строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку немає, порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.          
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом також не встановлено.
       За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, оскільки вона не містить достатніх даних, які б могли служити підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 156 КУпАП, а тому за наслідками її розгляду вважає необхідним постанову судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а подану не неї апеляційну скаргу - без задоволення.
       Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу адвоката Лащенка В.А.в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року щодо  ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 156 КупАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

       
Суддя Дніпровського апеляційного суду                                 Г.П. Слоквенко