Справа № 127/27953/21
Провадження № 22-ц/801/1428/2022
Категорія: 63
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин  С. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року	Справа № 127/27953/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді доповідача: Оніщука В.В.,
суддів: Медвецького С.К., Рибчинського В.П.,
з участю секретаря судового засідання: Олійник Г.Є.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Квартирно - експлуатаційний відділ м. Вінниці Міністерства оборони України, Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Драчук Тамарою Миколаївною на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2022 року, ухвалене в складі судді Волошина С.В., в залі суду,

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Квартирно - експлуатаційного відділу м. Вінниці Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про зобов`язання забезпечити житлом для постійного проживання позачергово. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що Наказом Головнокомандувача сухопутних військ Збройних Сил України від 20.12.2002 за №373 позивача було звільнено з військової служби у запас за п. 76 підпунктом «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу з посади заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 у званні підполковника з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. 
Вислуга років у ЗСУ на час звільнення склала: календарна - 26 років 5 місяців, пільгова – 30 років 03 місяці. 
Рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковник ОСОБА_1 поставлений в чергу отримання житла з 03.02.1995, на підставі наказу МО України №20 від 03.02.1995. 
Протоколом засідання житлової комісії Вінницького ОВК № 2 від 25.10.2012 були внесені зміни в склад сім`ї позивача, а саме вказано, що сім`я позивача становить 3 особи (він – позивач, його донька – 1988 р.н., та його мати 1937 р.н.). 
Рішенням житлової комісії Вінницького ОВК позивач був зарахований у позачергову чергу для отримання житла при Вінницькому ОВК з 30.05.2016, як такий, що має статус інваліда війни. Проте, до теперішнього часу, позивач житлом, за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України не забезпечений. 
На звернення позивача про надання житла, Вінницький ОВК листом від 05.06.2020 №15/1271, пославшись на п. 1 Розділу 7 Інструкції з організації забезпечення жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ від 31.07.2018 №380 повідомив позивача, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилими приміщеннями згідно з чергою, що визначається часом зарахування особи на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень). В разі настання черги позивача його буде повідомлено житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
На підставі викладеного та вважаючи бездіяльність відповідачів з незабезпечення позивача житлом протиправною, позивач звернувся в суд із даним позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив зобов`язати відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 , Квартирно – експлуатаційний відділ м. Вінниці Міністерства оборони України та Міністерство оборони України забезпечити його житлом для постійного проживання позачергово.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про зобов`язання забезпечити житлом для постійного проживання позачергово, відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку стоять перед ним.
Враховуючи, що попереду позивача у черзі знаходиться значна кількість осіб, які потребують поліпшення житлових умов, недотримання черговості становитиме порушення норм чинного законодавства та прав цих осіб, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 , діючи через свого представника, подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що бездіяльність відповідачів порушує права позивача на забезпечення житлом, а посилання на забезпечення жилими приміщеннями згідно з чергою, що визначається часом зарахування на облік, необґрунтоване, оскільки не надано жодного належного тому підтвердження. 
Також в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що в позачерговій черзі на покращення житлових умов перебувають різні пільгові категорії громадян, але лише для осіб з інвалідністю внаслідок війни та прирівняних до них осіб, які потребують поліпшення житлових умов, встановлено конкретний термін забезпечення житловою площею – протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а відтак, позивач підпадає під категорію вказаних осіб. 
08.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про безпідставність скарги та у якому відповідач просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
11.08.2022 Квартирно - експлуатаційний відділ м. Вінниці Міністерства оборони України надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Також відзив на апеляційну скаргу було надіслано Міністерством оборони України, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
У судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.
Представники відповідачів у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували. 
Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.
Так, судом першої інстанції встановлено, що Наказом Головнокомандувача сухопутних військ Збройних Сил України від 20.12.2002 за № 373 відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками/мічманами/ Збройних Сил України ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. 67 підпунктом «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу з посади заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 у званні підполковника з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. (а.с. 15).
Станом на час звільнення в запас вислуга років ОСОБА_1 у ЗСУ склала: календарна - 26 років 5 місяців, пільгова – 30 років 03 місяці.
Рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковник ОСОБА_1 поставлений в чергу отримання житла з 03.02.1995, на підставі наказу МО України № 20 від 03.02.1995, що підтверджується Витягом з Протоколу засідання зазначеної житлової комісії № 7 від 19.03.2002. (а.с. 16).
Протоколом засідання житлової комісії Вінницького ОВК № 2 від 25.10.2012 були внесені зміни в склад сім`ї позивача, а саме вказано, що сім`я позивача становить 3 особи (він – позивач, його донька, 1988 року народження, та його мати, 1937 року народження) (а.с.17).
Рішенням житлової комісії Вінницького ОВК, згідно з п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_1 був зарахований у позачергову чергу для отримання житла при Вінницькому ОВК з 30.05.2016, як такий що має статус інваліда війни, що підтверджується Витягом з Протоколу засідання зазначеної житлової комісії № 41 від 30.05.2016. (а.с. 11 - 13, 19).
Згідно з довідкою КЕВ м. Вінниці Міністерства оборони України від 11.01.2022 № 573/2 підполковник ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 перебуває на квартирному обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 в загальній черзі з 03.02.1995 за номером 140, у першочерговій черзі з 01.12.2005 (як інвалід ІІ групи) за номером 111, у позачерговій черзі – з 30.05.2016 (звільнений за станом здоров`я) за номером 215, складом сім`ї три особи (він – 1959 року народження, донька 1988 року народження, мати – 1937 року народження) (а.с. 129).
На звернення позивача від 26.05.2020 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 про надання житла, Вінницький ОВК листом від 05.06.2020 № 15/1271, пославшись на п. 1 Розділу 7 Інструкції з організації забезпечення жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ від 31.07.2018 № 380 повідомив позивача, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилими приміщеннями згідно з чергою, що визначається часом зарахування особи на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень). В разі настання черги позивача його буде повідомлено житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 20 – 21).
Вважаючи своє право на забезпечення житлом порушеним, позивач звернувся в суд із відповідним позовом. 
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Умови та порядок отримання позачергового житла ветеранами та інвалідами війни визначені нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також ЖК України.
Відповідно до статті 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Частиною першою статті 46 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, зокрема, до таких віднесено осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.
Відповідно до частини третьої статті 46 ЖК України громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.
Вказане право на отримання житла поза чергою особами з числа учасників бойових дій також закріплено у пункті 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно з пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.
Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.04.2020 у справі №344/8248/17-ц.
Пунктом 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 передбачено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Як зазначено вище та встановлено судом, позивач перебуває у позачерговій черзі з 30.05.2016, та його номер у черзі 215.
Таким чином, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на позачергове отримання житла відповідно до вимог пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проте забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано суду будь – яких доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку стоять перед ним.
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню.
Всупереч доводам апеляційної скарги, позивачем не надано будь – яких доказів на підтвердження наявності у нього переваг на отримання житла, перед іншими особами, які за часом взяття на облік у списку стоять перед ним.
Аргументи апеляційної скарги, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій та власного тлумачення скаржником характеру спірних правовідносин.
При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, доводи скаржника не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою, при цьому враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за подання апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Драчук Тамарою Миколаївною залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2022 року залишити без змін.
Судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський