УХВАЛА

26 вересня 2022 року  
м. Київ
справа №640/7737/21
адміністративне провадження №К/990/23932/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі №640/7737/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним наказ відповідача від 16.02.2021 №112-о «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині формулювання причин звільнення;
- зобов`язати відповідача у триденний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили внести зміни до наказу від 16.02.2021 №112-о «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме: в преамбулі наказу слово «першої» замінити словом «третьої», у пункті 1 наказу слова «за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України» замінити словами та цифрами «за власним бажанням у зв`язку з невиконанням Державною фіскальною службою України законодавства про працю, частина третя статті 38 КЗпП України»;
- стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу у розмірі 34 000,00 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки у виплаті вихідної допомоги при звільненні за період з 25.02.2021 по день фактичної виплати такої допомоги.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року, у задоволені позовних вимог відмовлено повністю. 
Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі №640/7737/21 повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
05 вересня 2022 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі №640/7737/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З оскаржуваної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року встановлено, що її повний текст складено у той же день. За таких обставин останнім днем строку на її касаційне оскарження є 01 вересня 2022 року. 
У касаційній скарзі скаржник просить Суд поновити строк на касаційне оскарження, обґрунтовуючи зазначене клопотання тим, що повний текст оскаржуваного судового рішення ним не було отримано, а зі змістом оскаржуваного судового рішення він ознайомився у Єдиному державному реєстрі судових рішень 04 серпня 2022 року, після його оприлюднення 03 серпня 2022 року (на підтвердження чого скаржником долучено до матеріалів касаційної скарги роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень з даною оприлюднення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції) .
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для поновлення скаржнику строку на касаційне оскарження, Суд виходить з такого.
Вперше касаційну скаргу було направлено скаржником до Суду 14 серпня 2022 року, тобто в межах строку визначеного статтею 329 КАС України. Водночас, ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року зазначену касаційну скаргу було повернуто скаржнику з огляду на те, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
Судом установлено, що повторно касаційну скаргу скаржником було сформовано у системі «Електронний суд» 02 вересня 2022 року та зареєстровано Судом 05 вересня 2022 року.

Отже, зважаючи на те, що зі змістом оскаржуваного судового рішення позивач ознайомився наступного дня після його оприлюднення, а також те, що первинна касаційна скарга була подана у межах строку касаційного оскарження і скаржник повторно звернувся до касаційного суду без зволікань, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
На обґрунтування підстав для касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях судами попередніх інстанцій застосовано частину третю статті 38 КЗпП України без урахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 821/1685/16 та від 26 лютого 2020 року у справі № 523/13883/17, від 20 січня 2021 року у справі № 522/18387/17, а саме: щодо відсутності в працедавця права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору у разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства не підтверджуються або працедавцем не визнаються.
Такі доводи заявника є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах відповідності висновків судів першої та апеляційної інстанцій на предмет застосування до спірних правовідносин частини третьої статті 38 КЗпП України, а саме: чи має працедавець право самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору у разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства не підтверджуються або працедавцем не визнаються.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 329, 330, 334, 337, 338 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.
2. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі №640/7737/21.
3. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали адміністративної справи №640/7737/21.
4. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи - копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
5. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    Н.В. Шевцова