П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
30 листопада  2022  року                                                                      місто  Київ
                                                                                                               справа № 753/653/19
                                                                                           провадження №22-ц/824/6694/2022
 
 Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.
 
сторони: 
позивач - ОСОБА_1   
відповідач  -  Дарницька районна в м.Києві державна адміністрація
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Філоненко Яною В`ячеславівною,   
на   рішення Дарницького  районного суду м.Києва   від  6 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді  Трусової Т.О., 
у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження про визначення участі матері у вихованні дитини,-
 
В С Т А Н О В И В:  
                                                                                                                     
У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся   до суду з позовом до відповідача  про  визнання протиправним та  скасування розпорядження Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації від 9 серпня 2018 року № 545 про визначення участі матері ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовано тим, що оскаржуване розпорядження суперечить інтересам дитини та прийняте без урахування всіх обставин, які мають істотне значення, а саме: не вивчено умови життя матері дитини, її ставлення до батьківських обов`язків щодо утримання дитини, не взято до уваги відносини дочки та матері, не взято до уваги рішення суду, в якому встановлено певні факти, які необхідно було перевірити, яким чином змінилися дані обставини, не враховано ставлення дитини до матері, не досліджено стан здоров`я дитини, не запропоновано участь психолога щодо налаштування відносин між дитиною та матір`ю.
Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 6 вересня 2021 року, описка в якому виправлена ухвалою цього суду від 20 жовтня 2021 року,  відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 ,в,. який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження про визначення участі матері у вихованні дитини.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням,  представник позивача ОСОБА_1 адвокат Філоненко Я.В. подала апеляційну скаргу. в який  просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Судом першої інстанції не досліджено та не взято до уваги при прийнятті рішення, що у даній справі існують обставини, що зумовлюють участь матері дитини саме у спосіб визначений розпорядженням № 545 про визначення участі матері у вихованні дитини, яке було прийнято 9 серпня 2018 року службою у справах дітей Дарницької у м.Києві РДА, а тому оскаржуване розпорядження порушує перш за все інтереси дитини.
Суд першої інстанції суто формально підійшов до розгляду справи, взагалі ніяк не проаналізував інтереси дитини, обмежився лише мотивуванням свого рішення про особисті права батьків та цитуванням норм права.
При ухваленні нового рішення судом апеляційної інстанції, необхідно врахувати найкращі інтереси дитини, апелянт вважає, що законодавство не забороняє обмежувати права матері щодо спілкування з дитиною, якщо це відповідає інтересам дитини.
Суд першої інстанції не взяв до уваги найкращі інтереси дитини, ставлення матері до своїх обов`язків, особисту прихильність дитини, вік дитини, стан здоров`я дитини, інші обставини справи, що залишилися не дослідженими судом.
Апелянт вважає, відмова у задоволенні позову на підставі не залучення матері особи в якості відповідача, а залучення матері дитини в якості третьої особи є  незаконною виключно особистою думкою судді, як і з приводу залишення позову без розгляду та відмову у відкритті провадження у даній справі, що було скасовано Київським апеляційним судом . У даному випадку як було вказано оскаржується тільки розпорядження районної державної адміністрації, будь-які вимоги до матері дитини відсутні.
Суд першої інстанції на власний розсуд залучив третю особу - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, яка є структурним підрозділом відповідача, та порушив процесуальний порядок, залучивши після закінчення підготовчого провадження та після початку розгляду по суті, чим порушив приписи ст.ст.53,54 ЦПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
            В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, про день, час і місце засідання суду була повідомлена, повідомлення до суду повернуто без вручення, з відміткою поштового відділення «адресат відсутній»( т. 2 а.с.66).  Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України ОСОБА_3 вважається такою, яка повідомлена про розгляд справи.
            В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Філоненко Я.В. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.
            Представник Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації Мукаілов К.Р. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга   задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
            Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
            2 березня 2018 року  Дарницький районний суду м.Києва ухвалив рішення, яким визначив місце проживання  дитини з батьком ОСОБА_1 , відібрав дитину від матері ОСОБА_3 .
15 травня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації із заявою про встановлення способів її участі у вихованні дитини шляхом встановлення графіку спілкування з дитиною без участі батька, яке мотивувала тим, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у здійсненні її батьківських прав.
Питання участі ОСОБА_3 у вихованні дитини було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації 26 липня 2018 року та за результатами його обговорення в присутності обох батьків було прийняте рішення про визначення участі ОСОБА_3 у вихованні дитини за таким графіком: перший та третій тижні кожного місяця з 20-00 години п`ятниці до 17.години неділі,  про що було складено відповідний висновок.
9 серпня 2018 року Дарницькою районною у м.Києві державною адміністрацією було прийняте розпорядження за № 545 про визначення участі матері ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за таким графіком: перший та третій тижні кожного місяця з 20-00 год. п`ятниці до 17 год. неділі.
Вказаним розпорядженням ОСОБА_3 зобов`язано дотримуватись режиму виховання, розвитку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини, а батька ОСОБА_1 - не перешкоджати матері брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване позивачем розпорядження прийняте відповідачем в межах повноважень, визначених статтями 19, 158 СК України, статтями 6, 13, 40 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та пунктом 73 Порядку провадження органами опіки та піклування  діяльності, пов`язаної з захистом  прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866. 
Батьківські права є особистими немайновими правами особи, які нерозривно пов`язані з особами батька та матері, які і повинні бути сторонами у справі щодо оскарження рішення опіки та піклування про визначення способів участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.
В даному випадку батько, з яким проживає дитина, пред`явив позов лише до органу опіки та піклування і не залучив до участі у справі як відповідача матір дитини, у якої існує безпосередній зв`язок з предметом спору. За таких обставин, суд  першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог внаслідок неналежного суб`єктивного складу учасників спору.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Принцип найкращих інтересів  поширюється на всі дії, що стосуються дітей, і вимагає активних дій із захисту їхніх прав та сприяння їх зростанню та благополуччю, а також заходів з підтримки та надання допомоги батькам й іншим особам, які несуть щоденну відповідальність у питаннях реалізації прав дітей.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Статтею 141 СК України визначено, що мати й батько мають рівні права  та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право  на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст.157 СК України).
За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні  з нею того  з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу  опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи ( ч.2 ст.159 СК України).
Зміст наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що мати, яка проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
У той же час мати має право на звернення до органу опіки та піклування або до суду за захистом свого права на особисте спілкування і виховання дитини.
Позивач не погоджується із розпорядженням Дарницької районною у м.Києві державною адміністрацією № 545 від 9 серпня 2018 року  щодо встановленого  участі матері у вихованні дитини.
Відповідачем у цьому спорі  ОСОБА_1 визначив Дарницьку районну в м.Києві державну адміністрацію. При цьому спір щодо порядку участі батька у вихованні дитини, побачення  матері з донькою існує між батьком ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_3 .
Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучати до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює  первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ст.51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду  справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення про суті заявлених позовних вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав  спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи,  а не на стадії відкриття провадження.
У справі за позовом одного з батьків про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування про визначення способів участі  у вихованні дитини та спілкуванні того з батьків, хто проживає окремо від неї, належними відповідачами є особа, за зверненням та на захист прав якої прийнято рішення (той з батьків, для якого визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні), та орган опіки та піклування, рішення якого оскаржується.
Такі висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 757/39693/20 (провадження у справі № 61-13261св21), у постанові від 2 лютого 2022 року  у справі № 462/4724/20 (провадження у справі № 61-19935св21).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування  відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду  (ч.4 ст.263 ЦПК України).
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи наведені норми права, правильно встановивши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у спірних правовідносинах належним відповідачем є також мати малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою якої та в інтересах якої розпорядженням Дарницької  районною у м.Києві державною адміністрацією № 545 від 9 серпня 2018 року встановлено порядок участі матері у вихованні малолітньої дитини.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що  у цій справі  питання про права ОСОБА_3 не вирішуються, оскільки  предметом позову є визнання протиправним та скасування розпорядження і будь-яких вимог до ОСОБА_3 не заявлено, є безпідставними, розпорядженням, яке просить скасувати позивач,  вирішено питання щодо участі матері ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні із   малолітньою донькою.  Скасування зазначеного розпорядження безумовно вплине на права матері малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи, що підставою для відмови у позові є неналежний суб`єктний склад учасників спору, доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не враховані  інтереси дитини,  ставлення матері до своїх обов`язків, особисту прихильність дитини, вік дитини, стан здоров`я дитини, інші істотні обставини,  є безпідставними і не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст.53,54 ЦПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, вже після закінчення підготовчого засідання, під час розгляду справи по суті,  спростовуються матеріалами справи. Як убачається з протоколу засідання суду від 21 квітня 2021 року, за клопотанням представника дарницької районної в м.Києві державної адміністрації до участі в справі була залучена Служба в якості третьої особи, після чого суд закрив підготовче засідання ( т.1 а.с.215).
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Філоненко Яною В`ячеславівною, залишити без задоволення.
Рішення Дарницького  районного суду м.Києва   від  6 вересня 2021 року  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повна постанова складена 8 грудня 2022 року.

 
Суддя доповідач:                                                                   О.І.Шкоріна

Судді:                                                                                      Л.Д.Поливач

                                                                                                А.М.Стрижеус