ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

27 вересня 2022 року 	м.Суми	

Справа №591/6350/20 
Номер провадження 22-ц/816/902/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М, 
сторони:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачка – ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Рижова Сергія Євгеновича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 липня 2022 року, в складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми,
                                                       в с т а н о в и в:
15 жовтня 2020 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року залучено до участі у справі як процесуальних правонаступників позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
26 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборони вчиняти будь-які правочини по відчуженню квартири АДРЕСА_1 .
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що право власності на спірну квартиру зареєстровано на ім`я відповідачки ОСОБА_4 - колишньої дружини сина заявниці, яка безпідставно не визнавала за ним право власності на 1/2 частину квартири, набутої під час шлюбу. Вказує, що після смерті сина є спадкоємицею за законом 1-ї черги і має право на 1/6 частину спірної квартири, проте оформити спадкові права не може, оскілки за життя сина його частка в спільній сумісній власності на квартиру не була виділена. Таким чином, оскільки даний спір ще не вирішено, за відсутності правовстановлюючих документів на частку квартири сина відповідачка може самостійно розпорядитися спірним майном, позбавивши таким чином її права на спадщину.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 липня 2022 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.
В порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
В іншій частині заяви відмовлено.
Допущено негайне виконання ухвали.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 – адвокат Рижов С.Є. просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заява про забезпечення позову не аргументована, оскільки доводи про неможливість реалізувати право на спадщину за законом не підтверджені доказами. Крім того, вимоги заяви є неспівмірними вжитим заходам забезпечення позову, оскільки заявниця вказує, що має право на 1/6 частину спірної квартири, проте арешт накладено на всю квартиру.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін. При цьому вказує, що ОСОБА_4 має реальну можливість розпорядитись всією квартирою, оскільки її колишній чоловік помер. Відповідачка внаслідок арешту квартири не позбавляється житла чи прав на неї, тобто за відсутності наміру продати квартиру права відповідачки арештом квартири не порушуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 – адвоката Рижова С.Є., Ольшанської Л.Я., її представника – адвоката Молібог Ю.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що заявницею порушено питання про вжиття одночасно двох заходів забезпечення позову – накладення арешту на майно та заборони на вчинення будь-яких правочинів по відчуженню цього ж майна, які є самостійними видами (способами) забезпечення позову та за правовою сутністю обмежують право відповідачки розпоряджатися спірним майном. При цьому заявницею не доведено, що невжиття цих заходів забезпечення позову одночасно може призвести до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки. Таким чином, урахувавши підстави та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на квартиру.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.
Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( частина 1 та 2 ст. 149 ЦПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін ( частини 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України).
Отже, забезпечення позову – це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Причому заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.
Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтовуючи вимоги заяви про забезпечення позову, спадкоємиця позивача зазначала, що відповідачка, маючи правовстановлюючі документи на спірну квартиру після смерті свого колишнього чоловіка, має реальну можливість продати спірне майно.
Колегія суддів погоджується з доводами заяви про забезпечення позову.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги та зазначає, що на стадії вирішення питання про забезпечення позову судом не перевіряється обґрунтованість заявлених позовних вимог, а встановлюється лише існування спору та обрання адекватних заходів забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення у даній справі.
На думку колегії суддів апеляційного суду, невжиття запропонованого заявницею заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру може утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.
Доводи апеляційної скарги законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали не спростовують, доказами не підтверджені.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 липня 2022 року постановлено з додержанням вимог процесуального закону. Підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                    п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Рижова Сергія Євгеновича залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 липня 2022 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   О. І. Собина