Ухвала
 
19 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 199/9133/18
провадження № 61-4132ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про вселення, виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 27 червня 2022 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2022 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2022 року підстави для поновлення строку визнано неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Запропоновано надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази, які підтверджуватимуть поважність причин пропуску строку. Зокрема, заявник зазначав, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано нею 14 квітня 2022 року. Однак її представник у зв`язку із введення воєнного стану перебував за межами області, тому була вимушена дочекатися представника для підготовки касаційної скарги.
 
На виконання ухвали Верховного Суду 19 липня 2022 року   ОСОБА_1 надіслала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2022 року. Заява повторно обґрунтована тим, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано нею 14 квітня 2022 року. Однак її представник у зв`язку із введення воєнного стану перебував за межами області, тому була вимушена дочекатися представника для підготовки касаційної скарги. На підтвердження казаних обставин надано конверт, який адресований апеляційним судом   ОСОБА_1 зі штрихкодовим ідентифікатором № 4900096351980.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). 
 
Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними з наступних підстав.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
 
Особа, яка подала касаційну скаргу, у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження зазначила та надала відповідні докази про вручення їй повного судового рішення 14 квітня 2022 року. Таким чином, передбачений у частині другій статті 390 ЦПК України тридцятиденний строк (з урахуванням вихідних днів) спливав 16 травня 2022 року.
 
ОСОБА_1 не обґрунтовано та не надано жодних доказів того, чому вона була позбавлена можливості звернутися з касаційною скаргою у передбачений частиною другою статті 390 ЦПК України строк.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що представник у зв`язку із введенням воєнного стану перебував за межами області, не є такими, що підтверджують неможливість надання касаційної скарги самою ОСОБА_1 , а також не підтверджують неможливість звернутися до іншого фахівця за правовою допомогою. 
 
Якщо копію судового рішення вручено учаснику справи засобами поштового зв`язку, вважається, що день проставлення  у поштовому повідомлені відмітки про вручення судового рішення (пункт 3 частина шоста статті 272 ЦПК України).
 
Будь-яких інших поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження особою, яка подала касаційну скаргу, не зазначено.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними. 
 
Таким чином, оскільки наведені   ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2022 року підстави є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись статтями  260, 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про вселення, виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. О. Дундар 
 
                                                                                                                 Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       М. М. Русинчук