ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1512/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 705/543/21 Категорія: 304020000 	Піньковський  Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року 

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І.,Фетісова Т.Л.,

секретар: Попова М.В.,

учасники справи: 

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – ОСОБА_2 , 

третя особа – ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ,
    
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про виконання обов`язків щодо третьої особи,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про виконання обов`язків щодо третьої особи.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що згідно з договором дарування від 27.05.1994 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками частини будинку по АДРЕСА_1 , і використовують його по взаємодії або за рішенням суду. Майно по договору належить їм на праві спільної часткової власності і при вчиненні дій майнового характеру наступає обов`язок щодо третьої особи, статус якої набуває інший співвласник, що випливає із суті договору і ст. 725 ЦК України. Але ОСОБА_2 по договору дарування від 29.08.2017 передала ОСОБА_3 свою частку як самостійній власниці і не виконала покладений на неї обов`язок перед ним, як перед третьою особою по спільній власності. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив суд визнати його третьою особою в договорі дарування від 29.08.2017 між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на частку житлового будинку  по  АДРЕСА_1 , тазобов`язати дарувальника ОСОБА_2 покласти виконання її обов`язку щодо третьої особи ОСОБА_1 на обдаровану ОСОБА_3 . 
Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що права позивача при укладенні відповідачем та третьою особою договору дарування жодним чином не порушені, і позивач не довів необхідності залучення його в якості третьої особи до договору дарування від 29.08.2017, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_3 . Позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування, відповідно до процедури, врегульованої ЦПК України.
Не погоджуючись з заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2022, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати і ухвалити нове про залишення позову без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції без з`ясування спірних правовідносин, оцінки обставин і їх дослідження, зробив хибний висновок про те, що права позивача не порушені.
Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України  визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 27 травня 1994 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 , ОСОБА_1 прийняли в дар кожен в рівних долях належну ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який розташований на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м. 
Позивач у своєму позові вказує, що відповідач  ОСОБА_2 , яка є іншим співвласником їх будинковолодіння, розпорядилася своєю часткою, уклавши договір дарування із третьою особою по справіОСОБА_3 , але при цьому будь-якого доказу в підтвердження зазначеного не додає.
Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Згідно з вимогами ст.ст. 203 та 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.
Статтею 725 ЦК України передбачено, що договором дарування може бути встановлений обов`язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надати право довічного користування дарунком чи його частиною, не пред`являти вимог до третьої особи про виселення тощо) та дарувальник має право вимагати від обдаровуваного виконання покладеного на нього обов`язку на користь третьої особи.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 та третя особаОСОБА_3  не направили до суду підтвердження чи спростування щодо наявності такого договору дарування. Також до суду не подано будь-яких належних та допустимих доказів того, що станом на час укладання договору дарування 29.08.2017 існувала домовленість між ОСОБА_2 та ОСОБА_3  про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи.
Відповідно до частин 1, 3 статті 12, статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На позивача покладений обов`язок, з врахуванням предмету і підстав позову, довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і, відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав.
Позивачем не надано доказів того, коли ОСОБА_2 було зареєстровано на підставі договору дарування від 27 травня 1994 року частку права власності у житловому будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який розташований на присадибній ділянці розміром 2035 кв.м.
Позивачем не надано копії договору дарування від 29.08.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Позивачем не надано доказів, коли ОСОБА_3  було зареєстровано на підставі договору дарування  від  29.08.2017 частку права власності у житловому будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який розташований на присадибній ділянці розміром 2035 кв.м.
Позивачем до суду першої інстанції не було надано доказів й про те, що на час укладання договору дарування 29.08.2017 існувала домовленість між ОСОБА_2 та ОСОБА_3  про залучення ОСОБА_1  в  якості третьої особи.
Таким чином, позивачем ОСОБА_1 під час розгляду цивільної справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо предмету спору. 
Висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів тих обставин, на які посилається в своїй позовній заяві, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 10.04.2020 у справі № 522/22023/16-ц, зокрема що, у випадку, якщо сторона не надала доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Доводи скаржника, що позовна заява підлягала залишенню без розгляду, суперечить вимогам ст. 257 ЦПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Таким чином, передбачених законом підстав для залишення зазначеного позову без розгляду, у даній справі, не встановлено.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа:  ОСОБА_3  про виконання  обов`язків щодо третьої особи,залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді : 
Ю.В. Сіренко

        Н.І. Гончар
Т.Л. Фетісова