Ухвала
Іменем України
 
30 вересня 2022 року
місто Київ
справа № 338/1549/21
провадження № 61-8820ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,
учасники справи: 
стягувач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи 
«Івано-Франківськгаз»,
боржник - ОСОБА_1 ,
особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Захаріїв Богдан Дмитрович, на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Фединяка В. Д., Максюти І. О.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяв і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (далі - АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в розмірі 1 732,95 грн.
28 грудня 2021 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз» заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2021 року до 30 листопада 2021 року в розмірі 1 732,95 грн, судовий збір - 227,00 грн.
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу.
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2022 року, заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду, з посиланням на те, що вона не відповідає вимогам статті 170 ЦПК України, зокрема заявником не надано докази на підтвердження необґрунтованості вимог стягувача. 
Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України.
ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у справі, звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2022 року.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково урахував роз`яснення, викладені у пункті 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 4 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», оскільки відповідно до частини 263 ЦПК України, суд при застосуванні норм права враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені виключно у постановах Верховного Суду. 
Крім того, вважав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу не відповідає вимогам статті 170 ЦПК України. 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2022 року.
Апеляційний суд дійшов висновку, що особа, яка не брала участі у справі, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цієї особи. Зі змісту оскаржуваної ухвали убачається, що суд першої інстанції не вирішував питання про права, обов`язки та інтереси ОСОБА_2 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10 вересня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Захаріїв Б. Д., у якій заявник просить скасувати постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року та направити справу до суду апеляційної інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з неправильним застосуванням частини першої статті 360 Цивільного кодексу України (далі - ЦПК України), пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, частини другої статті 352, пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
На думку заявника, оскільки він є співвласником квартири за адресою якої нараховано заборгованість за послуги з розподілу природного газу, а тому відповідно до його частки у праві власності на спільне майно та вимог частини першої статті 360 ЦК України, у нього також виник обов`язок зі сплати заборгованості за постачання газу, яка не є безспірною. Наведені обставини свідчать про те, що ухвалою від 11 січня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області вирішив питання про його права, обов`язки та інтереси, а тому апеляційний суд неправильно застосував пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України, внаслідок чого помилково закрив апеляційне провадження. 
Мотиви та висновки суду касаційної інстанції 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з положенням частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення з огляду на таке.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (частина третя 
статті 18 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції зі скаргою на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2022 року, ОСОБА_2 посилався на те, що він є співвласником квартири, за адресою якої надаються послуги з розподілу природнього газу, заборгованість за надання яких не є безспірною, а тому вважав, що ухвалою суду першої інстанції про повернення ОСОБА_1 без розгляду заяви про скасування судового наказу, вирішено питання про його права та обов`язки.
Відповідно до пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Тлумачення наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу.
При цьому, якщо обставини про вирішення судом питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).
Отже, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків заявника, та лише після встановлення таких обставин переглянути справу за його апеляційною скаргою, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені, та питання про його права і обов`язки судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в такому випадку особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
Зі змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що об`єктом апеляційного перегляду була ухвала суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу.
Зазначене судове рішення стосується виключно прав та обов`язків ОСОБА_1 , яким було вирішено питання щодо прийняття до розгляду її зави про скасування судового наказу, і яка в подальшому скористалася процесуальним правом на оскарження зазначеного судового рішення в апеляційному та касаційному порядку. Відмовляючи у відкритті касаційного провадження у справі, Верховний Суд визнав касаційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими.
Таким чином, оскаржуваною заявником ухвалою суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 не вирішувалися питання про права та обов`язки ОСОБА_2 , який не брав участі у справі.
Посилання ОСОБА_2 на неврахуванням судом апеляційної інстанції тієї обставини, що він є співвласником квартири, за адресою якої надаються послуги з розподілу природного газу та, що заборгованість, яку просив стягнути АТ «ОГС «Івано-Франківськгаз» з ОСОБА_1 не є безспірною є необґрунтованими, оскільки оскаржуваною ухвалою не вирішувалися питання про наявність чи відсутність заборгованості за спожитий газ, а отже про права та обов`язки заявника, який не стороною договору з надання послуг з газопостачання.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок, що ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2022 року не вирішувалися питання про права, обов`язки та інтереси ОСОБА_2 , а отже, правильно застосував норми частини другої статті 352, пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. 
Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування апеляційним судом частини першої статті 360 ЦК України та пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем є безпідставними, фактично зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником норм права, відмінного від їх правильного застосування, і не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції.
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Узагальнюючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
Керуючись пунктом 3 частини першої статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Захаріїв Богдан Дмитрович, на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2021 року.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             Г. І. Усик
 
                                                                                                            А. С. Олійник
 
                                                                                                            В. В. Яремко