П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3870/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Козачок І.С. 
Суддя-доповідач:  Драчук Т. О. 
27 вересня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
02.03.2022  позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ;
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування та виплату з 17.01.2021 пенсію по інвалідності державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, врахувавши до розрахунку пенсії усі виплати зазначені у довідках від 11.01.2022 №32-Ф, №34-Ф.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від  18 травня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ мають особи при досягненні відповідного віку у разі наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням стажу державної служби, передбаченої пунктом 2 Порядку №622, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889 "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІІ.
Відповідно до пункту 13 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" її виплата продовжується до переведення  за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до такого переведення.
Також, апелянт зауважує, що фактично зобов`язання суду першої інстанції призначити позивачу пенсію державного службовця з врахуванням довідок від 11.01.2022 №32-Ф та №34-Ф є зобов`язанням перерахунку пенсії державного службовця, призначеної з 10.01.2017, а тому є протиправним.
Отже, судом першої інстанції не взято до уваги, що при переведенні з одного виду пенсії на інший в межах одного закону - Закону України "Про державну службу", при розрахунку пенсії державного службовця має застосовуватись той розмір заробітної плати, що застосовувався при первинному призначенні, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Відповідно до п.3 ч.1  ст.311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм    матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду -  скасувати, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 02.10.2008 призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України від   09.07.2003 №1058-VII "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
29.06.2010 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно, згідно витягу з акта огляду у МСЕК ХМ №178565.
З 10.01.2017 позивача переведено на пенсію за віком згідно з  Законом  України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII. 
З 20.08.2021 на підставі  заяви  позивача її переведено на пенсію по інвалідності  згідно з положеннями   Закону України  №1058, а  з 28.08.2021  -  на пенсію за віком   згідно   з   цим же законом.
17.01.2022 ОСОБА_1  звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення її   на пенсію по інвалідності згідно з нормами  Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 06.01.2022, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області  від 21.01.2022 №278/03-16 повідомлено, що позивачу може бути відновлена пенсія за віком згідно Закону України «Про державну службу», а тому право на перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно поданих документів, а саме довідок №32-Ф, №34-Ф від 11.01.2022 ОСОБА_1 не має, про що їй повідомлено листом від 28.01.2022 №2200-0304-8/9718.
Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернулась з адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перед зверненням за переведенням на бажану пенсію  у позивачки був наявний стаж 10 років на посадах державної служби ( станом на 01.05.2016)  і позивачка припинила свою роботу на посадах державної служби,  вона має право на переведення на пенсію по інвалідності згідно з ч.  9 статті 37 Закону № 3723-XII.  Одночасно з цим, та обставина, що раніше їй призначалась пенсія за законом про державну службу, не впливає на  право бути переведеною на цей вид пенсії, оскільки закон не містить відповідного обмеження цього права. 
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що із заявою про переведення на пенсію  відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 звернулась  17.01.2022, а тому виплата цієї  пенсії повинна проводитись з дня звернення з відповідною заявою, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача  перевести позивача на обраний нею вид пенсії та здійснити  перерахунок та  виплату  пенсії  з урахуванням заробітної плати. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1,2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, що передбачено п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України.
Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вимоги частини 2  статті 19 Конституції України  та частини 2  статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно із  статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає  Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003  (далі  Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першої, другої  статті 5 Закону №1058-IV  цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно частини 1 статті 44 Закону №1058-IV (в редакції Закону, чинного на момент виникнення спірних правовідносин) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. 
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. 
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. 
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до п. 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Пунктом 2.4 Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Згідно п. 4.2 Порядку №22-1 4.2 при прийманні документів працівник сервісного центру: 
ідентифікує заявника (його представника); 
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; 
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; 
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; 
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; 
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; 
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; 
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; 
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр. 
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. 
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. 
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. 
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Відповідно до п. 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. 
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Аналізуючи вищевикладені положення, колегія суддів приходить до висновку, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено  постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що 17.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (м. Хмельницький) з заявою про призначення пенсії.
Вказана заява прийнята працівником відділу обслуговування громадян №13 (сервісний центр), про що свідчить відбиток штампу та підпис посадової особи на звороті поданої позивачем заяви (а.с.8).
Зі змісту матеріалів пенсійної справи, судом встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача від 17.01.2022 територіальним органом Пенсійного фонду за принципом екстериторіальності, а саме відділом перерахунків пенсій №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення про відмову про перехід з пенсії за віком на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 21.01.2022 №278/03-16.
Разом з тим, звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 зазначила відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Так, в прохальній частині адміністративного позову позивач просила суд визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у переведенні позивача на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування та виплату з 17.01.2021 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.01.2022 №32-Ф, №34-Ф.
Тобто, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, пред`явлених позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оскільки відповідальним за прийняття рішення щодо призначення пенсії, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду -  Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Однак, суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи та зробив висновки, які  не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим фактично прийняв рішення стосовно неналежного відповідача.
Колегія суддів зауважує, що  встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до участі у справі в якості належного відповідача або співвідповідача залучене не було.
Згідно вимог ч.ч.3-7  ст.48 КАС України  якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Таким чином, суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або за ініціативою суду.
Суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався та не з`ясував хто є належним відповідачем у справі і не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача, хоча із наявних у справі доказів вбачається, що спірне рішення про відмову в призначенні пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо вирішення питань про залучення належного відповідача та/або співвідповідача у даній справі. Відтак, на вказаній стадії суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути виявлені недоліки при розгляді справи в суді першої інстанції.
Також, суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову відносно вказаного відповідача. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №826/12172/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а, який має бути врахований судом.
Водночас, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідними позовними вимогами до належного відповідача.
Крім того, оскільки вимога позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з врахуванням висновків суду задоволенню не підлягає, вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування та виплату з 17.01.2021 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.01.2022 №32-Ф, №34-Ф не може бути задоволена, оскільки є похідною.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.          
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.   
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.