ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 285/2591/17
провадження № 51-1091км22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 , 
прокурора                                                                ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2021 року та вирок Житомирського апеляційного суду 
від 20 грудня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №  12017060090000381, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя 
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України 
(далі – КК).
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 
від 12 лютого 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК  ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки та покладено на нього виконання обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Житомирський апеляційний суд вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 у частині призначеного покарання скасував та ухвалив 20 грудня 2021 року в цій частині новий вирок, яким призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК звільнив ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишив без змін.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 07 березня 2017  року приблизно о 21-й год 55 хв, керуючи автомобілем BMW-524, р.н. НОМЕР_1 , ходова частина якого знаходилась в технічно несправному стані – не відповідала вимогам п.п. 31.4.5 (а, г) Правил дорожнього руху (далі – ПДР), рухаючись 
по вул. Пушкіна в м. Новоград-Волинському Житомирської області та наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Житомирською, порушив вимоги п.п. 1.10, 10.1, 11.4 ПДР, а саме, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахував стан поверхні проїзної частини, її ширину, заокруглення, засобів організації дорожнього руху, які повинен був ураховувати під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, на дорозі з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, здійснюючи маневр лівого повороту 
на вул. Житомирську, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій у зустрічному напрямку рухався мопед Honda Dio, без р.н., під керуванням водія ОСОБА_7 , що призвело до зіткнення транспортних засобів.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водію мопеда Honda Dio ОСОБА_7 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення щодо нього і закрити кримінальне провадження. Вказує, що вимоги ПДР не порушував, оскільки їхав по головній дорозі і мав перевагу в русі, а водій мопеда при виїзді на перехрестя проігнорував знак «Дати дорогу», не уступивши дорогу, та наїхав на його автомобіль, що стояв. Зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи обставин та механізму ДТП. Вважає, що апеляційний суд не взяв до уваги його схему розташування транспортних засобів під час ДТП, яку він додав до апеляційної скарги.
 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу необгрунтованою та просила судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора  ОСОБА_5 ,перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.
Згідно з ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього Кодексу.
Зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 убачається, що він не погоджується із встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами кримінального провадження, що згідно зі ст. 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку. 
При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, та відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК переглядає оскаржені судові рішення у межах касаційної скарги.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження,ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було безпосередньо досліджено, а також оцінено за критеріями, визначеними ч. 1 ст. 94 КПК. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав та показував, що рухався по головній дорозі, а водій мопеда під керуванням ОСОБА_7 створив перешкоду. Він зупинився, проте водій мопеда не зупинився, не пропустив та наїхав на його автомобіль.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення вимог ПДР потерпілим  ОСОБА_7 , котрий керував мопедом Honda-Dio і, як стверджував обвинувачений, не надав йому перевагу в русі, суд всебічно та повно дослідив і з наведенням відповідних мотивів обґрунтовано визнав їх такими, що суперечать встановленим обставинам.
При цьому суд послався у вироку на показання потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 про те, що 07 березня 2017 року, наближаючись до перехрестя вулиць Пушкіна та Житомирської, автомобіль ОСОБА_6 , в якому він їхав, зіткнувся з мопедом. Вийшовши з машини, побачив, що водій мопеда знаходився біля заднього правого колеса, світлофор не працював, ОСОБА_6 виїхав на половину зустрічної смуги.
Крім того, судом досліджено та наведено у вироку дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 березня 2017 року з фототаблицею до нього, згідно з якими ДТП сталась на смузі руху мопеда, після перетину ним перехрестя. Огляд проводився за участю водія автомобіля BMW-524 – ОСОБА_6 , котрий був ознайомлений з протоколом, заяв і зауважень від нього не надходило.
Судом покладено в основу вироку й дані, що містились у висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 3/176 від 25 квітня 2017 року, відповідно до якого первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою частиною автомобіля БМВ та передньою частиною мопеда Хонда Діо. В момент зіткнення (первинного контакту ТЗ) поздовжні вісі транспортних засобів розташовувалися під кутом близько 143+-5 градусів при загальному розташуванні ТЗ в зустрічно перехресному напрямку. З технічної точки зору місце зіткнення автомобіля БМВ та мопеда Хонда Діо знаходиться на проїзній частині вул.  Пушкіна, на відстані 16,8 м від рогу будинку АДРЕСА_2 та на відстані 7,37 м від лівого краю проїзної частини вул. Пушкіна, перед зафіксованими забоїнами на асфальтобетонному покритті.
На підтвердження встановлених обставин у вироку наведено й дані висновків судової експертизи технічного стану транспортних засобів № 3/178 від 21 квітня 2017 року,  № 3/177 від 07 квітня 2017 року, якими встановлено, зокрема, що на момент ДТП зовнішнє світлове обладнання, рульове керування та гальмова система автомобіля БМВ знаходились в технічно працездатному стані; було виявлено невідповідність ходової частини цього автомобіля вимогам п.п. 31.4.5 (а, г) ПДР, однак вказані несправності не перебували в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і цієї дорожньо-транспортної пригоди. На момент ДТП гальмова система, ходова частина та рульове керування мопеда Хонда Діо знаходились в технічно працездатному стані. Крім того, в процесі дослідження технічного стану зовнішнього світлового обладнання, гальмової системи, рульового керування автомобіля БМВ, технічного стану гальмової системи, рульового керування, ходової частини мопеда Хонда Діо експертом не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і вказаної ДТП.
Також у вироку суд послався й на дані висновку судово-медичної експертизи № 139 від 31 березня 2017 року про те, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , зокрема, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забою тім`яної долі лівої півкулі головного мозку, перелома лівої тім`яної та вискової кісток з ушкодженням піраміди лівої вискової кістки і лівої барабанної порожнини із розривом шкіри зовнішнього слухового ходу лівого вуха, крововиливами в ліву барабанну порожнину та чарунки соскоподібного відростка лівої вискової кістки, із лівобічним післятравматичним середнім отитом належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Крім того, судом досліджено та наведено у вироку дані протоколів проведення за участю  ОСОБА_6 слідчих експериментіввід 10 червня 2017 року 
та від 10 липня 2017 року, відповідно до яких під час перевірки й уточнення відомостей про обставини та механізм розвитку ДТП ОСОБА_6 розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши, що при здійсненні ним маневру наліво мопед вже пересік перехрестя і рухався прямо на нього, після чого він здійснив екстрене гальмування близько 3–5 метрів біля пішохідного переходу. 
Суд правильно оцінив та врахував висновок експерта № 3/518 від 27 червня 2017  року, яким встановлено, що з технічної точки зору показання ОСОБА_6 стосовно місця зіткнення з мопедом Хонда Діо не ґрунтовні. З технічної точки зору в наведених дорожніх умовах, при заданому комплексі вихідних даних, водію автомобіля BMW, р.н НОМЕР_1 , ОСОБА_6 необхідно було діяти у відповідності до вимог пп. 1.10, 10.1, 11.4 ПДР, в причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди є виїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_6 на зустрічну смугу руху в момент, коли водій мопеда ОСОБА_7 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості попередити зіткнення.
Отже, дослідивши та оцінивши наведені у вироку докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції правильно встановив обставини кримінального провадження та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 374 КПК та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суди першої та апеляційної інстанцій належно перевірили доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про його невинуватість та порушення вимог ПДР водієм мопеда ОСОБА_7 , обґрунтовано не погодилися з указаною ним версією події, спростувавши її сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.
Зважаючи на наведене, доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що небезпеку для руху створив водій мопеда, який при виїзді на перехрестя проігнорував знак «Дати дорогу» і не уступив йому дорогу, є безпідставними.
Процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність винуватості  ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та правильність кваліфікації його дій, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.
Під час судового провадження та провадження з перегляду судових рішень в апеляційному порядку суди дотрималися вимог статей 10, 22 КПК, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК.
Так, згідно з даними журналу судового засідання суду першої інстанції від 11 лютого 2021 рокута аудіозапису цього судового засідання суд належно розглянув клопотання захисника ОСОБА_9 про призначення експертизи обставин і механізму ДТП та відмовив з тих підстав, що в клопотанні порушувались питання, відповіді на які вже було надано експертними установами та експертом у судовому засіданні.
Дії  ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 286 КК, призначене йому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК.
Суд апеляційної інстанції належно перевірив доводи апеляційної скарги обвинуваченого та визнав їх необґрунтованими, з мотивами прийнятого рішення погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Також апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційних скарг прокурорів, обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, скасувавши в частині призначення покарання вирок місцевого суду та ухваливши в цій частині свій вирок, та відхилив доводи прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратурипро призначення обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі.
Вирок апеляційного суду належним чином мотивовано тавідповідає вимогам статей 370 і 420 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.
А томукасаційну скаргу засудженого  ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 
від 12 лютого 2021 року та вирок Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                                    ОСОБА_3