ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 листопада 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 389/3714/21
провадження № 22-ц/4809/1096/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – військова частина НОМЕР_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 травня 2022 року у складі судді Савельєвої О.В. 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2021 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку. В обґрунтування позову зазначав, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом №12 від 16.07.2021, його зі складом сім`ї чотири особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. 
На підставі даного рішення командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1247 від 19.07.2021, яким позивача зі складом сім`ї чотири особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.
Вважає вищевказані рішення та наказ незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Вказував, що він проходив службу в Збройних Силах України з 1979 року та був звільнений з військової служби у 2005 році. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2005 №306 його виключено зі списків особового складу частини із залишенням у гарнізонній черзі для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. На квартирному обліку він перебував з 03.04.2003, вислуга років у Збройних Силах України складає 25 років 4 місяці. 
Позивач зазначав, що рішення житлової комісії, що оскаржується, прийняте з посиланням на лист-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2021 №370/2/5240, в якому зокрема зазначено, що «особи, які забезпечені житлом для постійного користування, яке відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, втрачають право на перебування на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов». Посилання на причини та будь-які норми чинного законодавства, які б мотивували прийняття такого рішення житлової комісії, відсутні. 
Аналогічний за змістом є і оскаржуваний наказ, в якому, зокрема, є посилання на виконання вимог наказу Міністерства Оборони України №380 від 16.07.2021 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». 
Вважає, що оскаржувані рішення житлової комісії та наказ винесені без жодних правових підстав, посилання на норми діючого законодавства, окрім посилання на вищезазначений лист-роз`яснення, який не є нормою права, а тому не може бути підставою для прийняття такого рішення. 
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №12 від 16.07.2021, та пункт наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1247 від 19.07.2021, в частині зняття його зі складом сім`ї чотири особи з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового, першочергового одержання жилих приміщень, а також зобов`язати військову частину  НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити його зі складом сім`ї чотири особи на такому обліку.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 травня 2022 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №12 від 16.07.2021, в частині зняття старшого прапорщика у відставці  ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи, з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового, першочергового одержання жилих приміщень.
Скасовано п.8 наказу командира військової частини  НОМЕР_1 №1247 від 19.07.2021 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини  НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині  НОМЕР_1 » в частині зняття з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового, першочергового одержання жилих приміщень, старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наступним складом сім`ї чотири особи, а саме: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та внесення змін в списки обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та в списки обліку осіб, які користуються правом позачергового, першочергового одержання жилих приміщень.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі складом сім`ї чотири особи: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 03.04.2003, та у списках обліку осіб, які користуються правом позачергового, першочергового одержання жилих приміщень з 28.11.2018.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 908 грн.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
В своїй апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 вказує, що рішення Знам`янського міськрайнного суду Кіровоградської області є необґрунтованим, вважає, що у ході розгляду справи не було встановлено у повному обсязі обставини і факти та не було їх об`єктивно досліджено.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що лист Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ від 14.06.2021 за №370/2/5240, з посиланням на який прийнято рішення житлової комісії повністю відповідає низці нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері забезпечення в/с службовими жилими приміщеннями, а саме: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою КМУ від 03.08.2006 року № 1081, Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, що затверджена Наказом Міністра оборони України №380 від 31.07.2018, Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення, затверджене постановою КМУ від 02.09.2015 року №728.
Зі змісту листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно- інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ від 14.06.2021 року за №370/2/5240 (далі-Лист) встановлено, що житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення, надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби.
Також зазначеним Листом встановлено, що особи, які забезпечені житлом для постійного користування, яке відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, втрачають право на перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Звертає увагу суду на те, що позивач був зареєстрований та проживав з  АДРЕСА_1 (що відноситься до фонду житлового містечка № НОМЕР_2 ), зі складом сім`ї 4 (чотири) особи (в тому числі позивач), фактично в зазначеній квартирі проживало 2 (дві) особи.
Довідкою про перевірку житлових умов встановлено, що зазначена квартира, в якій зареєстрований та проживає позивач має дві кімнати - загальною площею 50,00 м2.
Довідкою про перевірку житлових умов встановлено, що житлова площа квартири АДРЕСА_2 , що знаходилась в користуванні позивача становила 28,2 м2, а тому фактично на кожну особу, яка проживає в зазначеній квартирі припадає 14,1 м2 житлової площі, в зв`язку з чим зазначене житло повністю відповідає санітарно-технічним вимогам. Крім того, розмір житлової площі на кожну особу навіть є більшим на 6,3 м2.
Представник відповідача зазначав, що пунктом 7 наказу №380, який оскаржує позивач, зазначено, що на облік не беруться військовослужбовці та члени їх сімей, які забезпечувалися під час проходження військової служби житловою площею для постійного проживання за рахунок Міністерства оборони України, а позивач забезпечувався таким житлом.
Зауважив, що Розділом VI вищевказаного наказу №380 зазначено, що житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
Позивач забезпечувався житловою площею для постійного проживання за рахунок Міністерства оборони України, яка відповідає як санітарно-технічним нормам так і нормам визначеними у постанові виконкому обласної ради народних депутатів та президії обласної ради № 626 від 29 грудня 1984 року, що встановлює розмір мінімальної житлової площі на одну особу під час забезпечення такою.
Посилаючись на зазначені обставини, просив скасувати рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.05.2022 повністю, в тому числі в частині покладення на відповідача обов`язку зі сплати судового збору та ухвалити нове, яким вимоги позивача відхилити у повному обсязі та залишити без задоволення.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Суд встановив, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України у період з 15.11.1979 до 24.11.1981, з 28.11.1983 до 31.12.2005 та з 17.06.2016 до 18.06.2018. Згідно з послужним списком має загальну вислугу понад 20 років.
Звільнений з військової служби у запас за п.63, підпункт «в» (за станом здоров`я) наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 28.12.2005 №36-пм. Наказом т.в.о.командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2005 №306 позивача виключено з 31.12.2005 зі списків особового складу частини із залишенням у гарнізонній черзі для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.
В подальшому, позивач з 17.06.2016 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом. Звільнений з військової служби у відставку за п.«б» (визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку) наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2018 №26-РС. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2018 №143 позивач з 18.06.2018 вважається таким, що здав справу та посаду і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійним житлом за місцем служби не забезпечувався.
Відповідно до витягу з протоколу спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету військової частини НОМЕР_1 №3 від 03.04.2003 позивача складом сім`ї чотири особи поставлено на квартирний облік.
Згідно з витягом з протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №7 від 31.12.2004 позивача взято на облік осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.
На підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.02.2018, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2018, позивача складом сім`ї чотири особи з 03.04.2003 поновлено на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 у списках осіб, що мають право на поліпшення житлових умов.
Відповідно до рішення житлової комісії військової частини  НОМЕР_1 від 28.11.2018, яке оформлене протоколом №14 (п.5), та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2018 №2079, на виконання зазначених вище судових рішень, позивача складом сім`ї чотири особи поновлено на обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у Кіровоградському гарнізоні з 03.04.2003 та з 28.11.2018 внесено в списки осіб, які користуються правом позачергового, першочергового одержання жилих приміщень.
Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів облікової справи ОСОБА_1 , з 10.07.2009 до 05.10.2018 позивач був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира розташована в будинку, який знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 та належить КЕВ м.Кропивницький, є відомчим житлом Міністерства оборони України.
З 15.04.2019 і по теперішній час позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . 1/4 квартири належить дружині позивача ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.04.2012 №4-197, інші 3/4 частини квартирі на праві приватної спільної сумісної власності належить дружині позивача ОСОБА_2 , а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Рішенням житлової комісії військової частини  НОМЕР_1 від 16.07.2021, яке оформлене протоколом №12 (п.11), позивача зі складом сім`ї чотири особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового, першочергового одержання жилих приміщень.         Зазначене рішення прийняте житловою комісією відповідно до листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2021 №370/2/5240.
На підставі даного рішення житлової комісії командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1247 від 19.07.2021 (п.8), яким відповідно до листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2021 №370/2/5240 позивача зі складом сім`ї чотири особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового, пергочергового одержання жилих приміщень.
За період військової служби та після звільнення з неї позивач постійним житлом не забезпечувався, грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, не виплачувалася.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
В судове засідання апеляційного суду учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з?явилися. 
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду 
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки лист-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14.06.2021 №370/2/5240 не є нормативно-правовим актом, обставини, викладені в такому листі та які стали підставою для видання оскаржуваних рішення та наказу, повністю суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ЖК УРСР, Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду»» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, а також іншим нормативно-правовим актам, виданим на виконання цих норм Закону, тому вказані у цьому листі роз`яснення не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.
При зарахуванні позивача на квартирний облік на отримання житла та перебування його на квартирному обліку порушень позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на час звільнення він перебував на обліку для поліпшення житлових умов як у загальній черзі, так і у позачерговій, першочерговій, календарна вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, а тому підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відсутні.
Проте з такими висновками погодитися не можна. Суд першої інстанції не врахував суб`єктний склад учасників спірних матеріальних правовідносин та їх характер.
З матеріалів справи вбачається, що на час виникнення спірних правовідносин позивач ОСОБА_1 являвся військовослужбовцем ЗС України.
Позов пред`явлено до військової частини, в якій позивач проходив військову службу.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а  також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Адміністративна справа – це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір – це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень – це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи  службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в  яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся з позовом для захисту своїх житлових прав.
Однак при цьому суд залишив поза увагою, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на порушення його прав та гарантій військовослужбовця, а саме невиконання відповідачем обов`язку забезпечення належним жилим приміщенням (зняття з черги на покращення житлових умов та квартирного обліку ВЧ НОМЕР_1 ), який є складовою системи соціального захисту військовослужбовців відповідно до приписів Конституції України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та  компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абзац третій пункту 1 цієї статті).
Забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби; надання за згодою військовослужбовця кредиту або грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення; участі військовослужбовців та членів їх сімей у державних цільових програмах забезпечення громадян доступним житлом відповідно до законодавства (за їх бажанням); надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям та працівникам ЗС України; надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі; оренди жилого приміщення військовослужбовцям офіцерського складу (пункт 1.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, яка діяла на час прийняття оспорюваного рішення (далі – Інструкція)).
З метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, гарнізонах створюються житлові комісії (пункт 1.6 Інструкції).
Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх  сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.
У постанові від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21 (провадження  № 14-32цс22) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а  також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
З огляду на викладене, оскільки право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби, тобто спір у цій справі виник з приводу можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця, такий спір є  публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 серпня 2022 року у справі № 279/5240/18 (провадження 61-11930св20), від 27 липня 2022 року в справі № 569/5974/20 (провадження № 61-17489св21), від 21 вересня 2022 року в справі № 456/694/20 (провадження № 61-12952св21).
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України). 
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції – скасуванню, а провадження у справі – закриттю.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та він має право протягом десяти днів з  дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись ст.ст. 255, 256, 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 травня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити.
Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з  дня отримання ним постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя                                                          А.М. Головань

Судді                                                                                  О.Л. Дуковський

                                                                                Л.М. Дьомич