КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №758/8601/13-ц                                                                                    головуючий у І інстанції: Войтенко Т.В. провадження 22-ц/824/2177/2021                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
23 серпня 2022 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Олійника В.І.
за участю секретаря: Пітенко І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», правонаступником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2013 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося з вищевказаним позовом, який обґрунтовувано тим, що 21 липня 2008 року між ним і  ОСОБА_2  було укладено договір про іпотечний кредит, відповідно до умов якого  ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 850 000 грн. зі сплатою 15 % річних строком до 21 липня 2038 року з метою придбання будинку та земельної ділянки.
В забезпечення кредитного договору між банком та  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 укладено договір поруки від 21 липня 2008 року.
Оскільки позичальник належним чином не виконувала свої зобов`язання, утворилася заборгованість, яка станом на 28 травня 2013 року становить 1 477 947 грн. 81 коп., що складається з: 848 838 грн. 19 коп. - заборгованості за кредитом, 478 965 грн. 62 коп. - заборгованості за відсотками, 150 144 грн. - пені.
Банк просив солідарно стягнути з відповідачів вищезазначену суму кредитної заборгованості, а також інфляційні втрати в сумі 22 625 грн 62 коп. та три відсотки річних у розмірі 28 734 грн. 68 коп., а всього - 1 529 297 грн 37 коп.
 
Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу, відповідно до якої просили скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначали, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального права ухвалив заочне рішення без належного їх повідомлення та у їх відсутність, що позбавило їх права на захист.
В порушення умов іпотечного договору іпотеко держателем не було направлено на їх адресу письмової вимоги про наявність заборгованості за кредитним договором та врегулювання спору позасудовим шляхом.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості викликає сумніви у його правильності та обґрунтованості, тому просили провести експертизу фінансово-кредитних операцій.
Зазначали про необхідність застосування строків позовної давності щодо стягнення пені.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було залучено правонаступника ПАТ «Родовід Банк» - ОСОБА_4 .
Згідно наданим представником ОСОБА_4 розрахунком заборгованості, із застосуванням до заборгованості по пені строків позовної давності, основна сума боргу за кредитним договором становить 492 852,50 грн., заборгованість по пені становить                          65 243,07 грн., заборгованість по 3% річних становить 30 590, 34 грн., заборгованість по інфляційним збиткам складає 23 776,86 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року апеляційну скаргу задоволено частково, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково.
Стягнено із ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 612 462 грн. 77 коп. 
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року стягнено з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 80 000 грн. 
Постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року скасовано вищевказану постанову апеляційного суду від 19 червня 2019 року в частині позовних вимог до               ОСОБА_1 та додаткову постанову від 20 листопада 2019 року, а справу в цій частині направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились. 
 
Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
 
Задовольняючи позов в частині, яка перебуває на розгляді, суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення позичальником умов договору, забезпеченого дійсним договором поруки, та існуванням непогашеного борг
Колегія суддів повністю погодитись з таким висновком не може з огляду на наступне.
 
Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 укладений договір про іпотечний кредит № 77.2/ІЖ-182.08.1, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 850 000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 15 % річних і кінцевим терміном погашення кредиту до 21 липня 2038 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором того ж дня,                   21 липня 2008 року, між ВАТ «Родовід Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 77.2/ІЖ-182.08.1.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 28 травня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 1 529 297 грн 37 коп., що складається із: 848 838 грн. 19 коп. - заборгованості по тілу кредиту, 478 965 грн. 62 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 150 133 грн. 25 коп. - пені, 28 734 грн. 68 коп. - трьох відсотків річних та 22 625 грн. 62 коп. - інфляційних втрат.
 
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником               (ч.1 ст. 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1-2 ст. 554 ЦК України).
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 червня 2018 року (Справа № 408/8040/12) зазначила, що з огляду на положення другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
 
Банк звернувся з позовом - 21 червня 2013 року, тобто заборгованість, за якою триває порука ОСОБА_1 включає в себе періодичні платежі за шість місяців до подачі позову та майбутні платежі. Порука за платежами, які нараховані до вказаного періоду є припиненою. 
У відповідності до розрахунку заборгованості (а.с. 11-12 т.3), який покладений в основу стягненої заборгованості із позичальника, розмір заборгованості, який повинен бути стягнений із поручителя солідарно із позичальником становить суму 64 486,62 грн.                     (10 747,77*6 місяців), оскільки він не включає в себе платежі нараховані після звернення кредитора із позовом.
З приводу стягнення витрат на правничу допомогу із відповідачів колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до п.п. 1-2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За договором від 12 лютого 2019 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «АРТІУС» та ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , про надання правової допомоги, Адвокатське об`єднання зобов`язалось через адвоката об`єднання надати ОСОБА_4 правову допомогу в справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. (т.3 ас.6-8).
Відповідно до п. 4.1. вказаного договору, розмір гонорару адвоката визначено в сумі 100 000 грн.
За квитанцією № 1 від 13.02.2019 ОСОБА_4 за надання правової (правничої) допомоги згідно договору від 12.02.2019, здійснено оплату в розмірі 50 000 грн., за меморіальними ордерами № 3237516701 та № 3237517501 про сплату відповідно 10 000 грн. та 40 000 грн. з відміткою банку про перерахування цих коштів (т. 3 ас.ас. 5-7).
За фактом виконаних робіт 21 червня 2019 року між АО «АРТІУС» та ОСОБА_4 укладено Акт приймання-передачі наданих робіт і відповідно до п. 1.2. вказаного Акту зазначається перелік послуг, які надавалися адвокатом у межах предмету договору та затверджені у Звіті від 21 червня 2019 року (т. 3 а.с. 89).
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги, загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі надання послуг, становить 52 годин, а загальна вартість наданих послуг складає              100 000 грн.
Враховуючи обсяг виконаних адвокатом Красновим І.А. робіт з надання правової допомоги, складність цивільної справи та принципи співмірності та розумності судових витрат апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача  40 000 грн. витрат на правничу допомогу та із ОСОБА_1 4212 грн.(10,53% від витрат покладених на ОСОБА_2 ), у відповідності до розміру задоволених позивних вимог, до кожного із відповідачів.  
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (частина дев`ята статті 139 ЦПК).
Відповідачі обгрнутованих заперечень з приводу розміру витрат на правничу допомогу не заявляли. 
Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перегляд рішення місцевого суду здійснювався в частині вирішення апеляційної скарги відповідачів, щодо позовних вимог до ОСОБА_1 , в іншій частині рішення місцевого суду постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року  було скасовано та ухвалено нове рішення, яке набрало законної сили. 
Відповідно до п.п. 3-4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, місцевим судом в оскаржуваній частині, яка перебуває на розгляді апеляційного суду, було невірно визначено норми матеріального права, які підлягають застосуванню, що призвело до помилковості здійснених висновків, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 . 
 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року в частині вирішення вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», правонаступником якого є  ОСОБА_3 , до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП   НОМЕР_1 ) солідарно із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №77.2/ІЖ-182.08.1 від 21 липня 2008 року у сумі 64 486 (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 62 коп.
В іншій частині позовних вимог до  ОСОБА_1 відмовити. 
 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП   НОМЕР_1 )  на користь  ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 4 212 (чотири тисячі двісті дванадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «29» серпня 2022 року.

Головуючий
 
Судді: