Ухвала
 
27 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 757/1572/20-ц
провадження № 61-20610ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1  до товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу заставних та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,  
встановив:
17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).    
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.
Заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року.
На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження  ОСОБА_1 посилається на те, що 28 грудня 2021 року ним через представника Громову М. Є. вже подавалась касаційна скарга до суду касаційної інстанції, проте ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2022 року скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Заявник вказує, що він ознайомився з матеріалами касаційної скарги 22 лютого 2022 року, а з 24 лютого 2022 року разом із сім'єю в цілях безпеки виїхав з постійного місця проживання в м. Києві у іншу область на заході України та був обмежений у доступі до мережі Інтернет, у зв'язку з чим не мав можливості постійно здійснювати моніторинг судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Зазначає, що адвокат Громова М. Є. 28 січня 2022 року засобами телефонного зв'язку повідомила його про те, що договір про надання правової допомоги, укладений між ними, втратив чинність і вона у зв'язку з хворобою не може здійснювати представництво його інтересів у суді.
Також ОСОБА_1 наголошує на тому, що з 24 лютого 2022 року доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень був обмежений, що позбавило його можливості ознайомлюватись з ухвалами Верховного Суду, постановленими за результатами розгляду касаційної скарги, поданої за допомогою системи «Електронний суд».
Крім того, заявник зазначає, що з 01 лютого 2022 року він двічі звертався із заявами до Верховного Суду (01 лютого 2022 року та 11 липня 2022 року), а з 19 липня 2022 року - до Печерського районного суду м. Києва для ознайомлення з матеріалами справи та самостійної підготовки касаційної скарги, однак ознайомитись з матеріалами справи йому вдалось лише 12 вересня 2022 року. Також вказує, що у період з 19 серпня 2022 року по 09 вересня 2022 року та з 05 жовтня 2022 року по 12 жовтня 2022 року він перебував на лікарняному з приводу втрати працездатності.
З огляду на викладене, просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, так як має право повторно звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою та вважає, що наведені ним обставини створили об'єктивні перешкоди для вчасного повторного звернення з касаційною скаргою.       
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду від 24 листопада 2021 року складено 26 листопада 2021 року. Вперше заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 28 грудня 2021 року, тобто з дотриманням строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.  
Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а також роз`яснено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Вдруге з касаційною скаргою заявник звернувся лише 17 жовтня 2022 року, хоча копія ухвали Верховного Суду від 25 квітня 2022 року про повернення касаційної скарги була отримана ним ще 05 липня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.    
Доводи ОСОБА_1 щодо причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, адже він вже подавав касаційну скаргу, проте не підтвердив того, що перешкоджало виконати у повному обсязі вимоги ухвали суду касаційної інстанції про залишення касаційної скарги без руху у визначений судом строк. Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження. 
Більш того, заявником не зазначено обґрунтованих підстав, які перешкоджали йому повторно звернутися з касаційною скаргою в межах розумного строку після її повернення на підставі ухвали Верховного Суду від 25 квітня 2022 року, тобто у період з 05 липня 2022 року і, зокрема, до дати, яку ОСОБА_1 вказує як дату початку перебування на лікарняному (19 серпня 2022 року).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує, щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи, а не лише для позивача, який не виконав вказівки Верховного Суду.
Згідно з частиною третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Отже, заявнику необхідно надати суду заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку, разом із належними доказами на підтвердження належних підстав поновлення пропущеного строку.
Крім того, згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у січні 2020 року.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 102, 00 грн. 
До касаційної скарги заявником додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1 681, 60 грн. 
ОСОБА_1 у своєму позові фактично заявляє дві вимоги немайнового характеру:  
- провизнання недійсним договору купівлі-продажу від 04 листопада 2016року № 0204001/000-КФІВ/13/КЗ заставної серії АА № 000170, виданої 24 липня 2013 року на квартиру   АДРЕСА_1 , та заставної серії АА № 000171, виданої24 липня 2013 рокуна квартиру      АДРЕСА_2 , укладеного міжТОВ «Каса народної допомоги» та  ОСОБА_2 ;  
- проскасування рішення державного реєстратора про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексними номерами 32225125 та 32226590 від04 листопада 2016 року. 
Ураховуючи позовні вимоги та вимоги касаційної скарги, судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 3 363, 20 грн (2 102, 00 грн * 0,4 * 2 * 200 %).
Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 681, 60 грн (3 363, 20 грн - 1 681, 60 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений до ГУК у м. Києві/Печерс.               р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.
Також відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, проте у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати лише постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року.   
Тобто заявникне порушує в касаційній скарзі питання про скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, хоча оскарження ним постанови апеляційного суду фактично свідчить і про оскарження рішення суду першої інстанції, залишеного без змін за результатами його перегляду апеляційним судом. 
За приписами частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
Таким чином, вимоги скарги ОСОБА_1 не узгоджуються з повноваженнями суду касаційної інстанції, тому заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги і викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.
З огляду на зазначене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із викладом вимог скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України, подати заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, а також доплатити судовий збір за подання касаційної скарги. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року залишити без руху.  
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.  
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Суддя                                                                                                    М. Ю. Тітов