П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  600/3246/22-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Левицький В.К.  
Суддя-доповідач:  Гонтарук В. М. 
13 грудня 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Матохнюка Д.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Імперія К” на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року (ухвалена в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Імперія К” до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової  служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової  служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року адміністративний позов повернуто позивачу.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
07 грудня 2022 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 листопада 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Імперія К” звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю “Імперія К” просить суд скасувати 110 рішень контролюючого органу про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні. Тобто, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який містить 111 позовних вимог.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Залишаючи адміністративний позов без руху, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку зміст та характер заявлених вимог немайновий. Отже, при подачі позову до суду позивачу необхідно було сплатити судовий збір за сто дванадцять вимог немайнового характеру в розмірі 277872,00 грн (2481 грн х 112).
Крім того, зазначив, що всупереч наведених норм, позивач не обґрунтував об`єднання в позові сто дванадцять позовних вимог, а також не зазначив пов`язаність їх між собою підставами виникнення та поданими доказами.
На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано до суду позовну заяву в новій редакції, а також заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій серед іншого, заявлено клопотання про відстрочення від сплати судового збору.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що позивачем вимоги ухвали про залишення адміністративного позову без руху не виконані, тому відсутні підстави для відкриття провадження у справі.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, та вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини, які стали підставою для прийняття оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне.
Як встановлено з матеріалів справи, оскаржувана ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року є наслідком невиконання позивачем вимог ухвали про залишення адміністративного позову без руху.
Оскільки,  у відповідності до вимог КАС України, ухвала про без руху не підлягає оскарженню, тому в даному випадку суд апеляційної інстанції надає оцінку підставам залишення адміністративного позову без руху та наявності підстав для повернення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, в тому числі, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим ст. 160, 161 КАС України.
За приписами ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно п. 4, 5, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Статтею 172 КАС України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Однією з підстав для повернення адміністративного позову було те, що позивачем не обґрунтував об`єднання в позові сто дванадцять позовних вимог, а також не зазначив пов`язаність їх між собою підставами виникнення та поданими доказами.
Проте, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що позивач оскаржує рішення  контролюючого органу про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних.
Як було зазначено ТОВ "Імперія К" заяві на усунення недоліків позовної заяви, а також у додаткових поясненнях до апеляційної скарги, підставами для прийняття спірних рішень стало віднесення платника податку до переліку ризикових на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості, що спричинило зупинення реєстрації податкових накладних, що в свою чергу стало причиною об`єднання 111 позовних вимог в одній позовній заяві.
Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження доводів позовної заяви щодо протиправності спірних рішень позивачем до матеріалів справи було надано одні й ті ж докази (договір, акти, видаткові накладні тощо між одними і тими ж контрагентами), що обумовлює необхідність розгляду 111 позовних вимог в межах одного провадження.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.
Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19, від 26 лютого 2020 року у справі №520/12042/18, від 06 травня 2020 року у справі №9901/42/20, від 03 червня 2021 року у справі №9901/41/21, від 27 жовтня 2021 року у справі №9901/337/21.
З огляду на вищезазначені обставини, колегія судів приходить до висновку, що позивачем у позовній заяві було належним чином сформульовано суть (зміст) порушення (віднесення платника податку до переліку ризикових) та яким чином воно негативно позначилось на правах особи, ( в даному випадку віднесення платника податку до критеріїв ризикових стало причиною зупинення реєстрації податкових накладних), а тому  позивачем було належним чином обґрунтовано об`єднання в одній позовній заяві 111 позовних вимог щодо скасування рішення контролюючого органу про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних.
Вказані обставини свідчать про помилковість висновку суду першої інстанції в частині повернення позовної заяви з вказаних підстав.
Також, як підставою для залишення адміністративного позову без руху та, як наслідком її повернення слугувало те, що позивачем не надано доказів сплати судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру.
Даючи оцінку доводам апелянта в цій частині, колегія суддів вказує на слідуюче.
Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Частинами 1, 2 ст. 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі - Закон).
Так, ч. 1 ст. 3 Закону передбачено, що судовий збір справляється, в тому числі, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову: 1) майнового характеру, поданого фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) немайнового характеру , який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року встановлено розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб у сумі 2481  грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи.
Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права в публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.
Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.
З огляду на викладене адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов`язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.
Таким чином, заявлені до суду вимоги про скасування рішення відповідача-суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.
Як вбачається з позовної заяви позивач просить суд скасувати 111 рішень комісії про реєстрацію /відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУДПС в чернівецькій області.
Оскільки прийняття контролюючим органом вказаних рішень безпосереднім наслідком має зміну складу майна позивача, колегія суддів приходить до висновку, що  в даному випадку позовні вимоги є  вимогами майнового характеру.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.
Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слід задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.       
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Імперія К” задовольнити.
Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Імперія К” до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової  служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Біла Л.М.    Матохнюк Д.Б.