ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/886/22 Справа № 204/3942/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юшков М. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 вересня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2022 року, якою
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно з оскаржуваною постановою, 02 квітня 2022 року о 23:35 в м.Покровську по вул. Кальміуська, водій скутера «HONDA», б/н, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під час фіксування на відеозапис та від керування транспортним засобом був відсторонений. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, й вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи, істотне порушення норм матеріального і процесуального закону.
Так, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього було складено з істотним порушенням вимог КУпАП, оскільки у ньому не зазначено про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння, як того вимагає диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, що йому закидається. При цьому, не вказано й спеціального технічного засобу, від проходження якого він нібито відмовився, та рік його складання вказано також не правильно, проте незважаючи на ці обставини, суд першої інстанції безпідставно визнав його винуватим.
Разом з цим, вказує, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою алкотестера "Драгер", від проходження якого він не відмовлявся, враховуючи те, що свідки у справі які б підтвердили ці обставини, відсутні, та його працівники поліції відразу примушували пройти огляд у медичному закладі. При цьому, направлення на проходження огляду йому не вручалося та було складено у 2021 році, що суперечить, визначеному законом порядку проведення такого огляду, який був був суттєво порушений.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що його письмові, викривальні пояснення, складені під час оформлення справи про адміністративне правопорушення, надавалися під фізичним примусом працівників поліції та не відповідали дійсності, тому не можуть бути використані для доведення його винуватості. Водночас, зазначає, що у справі відсутні й будь-які докази, які б підтверджували те, йому були роз"яснені права та обов"язки, вручено копію протоколу та складений протокол підписувався саме ним, проте ці обставини судом не перевірялися, які могли суттєво вплинути на його висновки.
Поряд з тим, апелянт зауважує, що наявний у справі відеозапис не відображає подію правопорушення, для з"ясування всіх обставин справи та спростування його вини, й не містить ні дати, ні часу його складання та не є безперервним, як того вимагає закон, тому не може бути використаний, як допустимий доказ. Також вказує, що факт керування ним транспортним засобом, як обов"язкової ознаки об"єктивної сторони складу цього правопорушення, з огляду на пояснення свідка ОСОБА_2 , надані ним в судовому засіданні, жодними належним доказами не підтверджується, що свідчить про відсутність в його діях складу цього правопорушення, тому просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Вислухавши доводи сторони захисту, що підтримали вимоги скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку. 
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Вина ОСОБА_1  у скоєні цього правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 316081, відповідно до якого права та обов"язки  ОСОБА_1  були роз"яснені, та ним протокол підписаний без будь-яких зауважень, й в якому водій підтвердив, що керував скутером і вживав алкогольні напої; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, складеному відповідно до вимог закону, в якому зафіксовані ознаки алкогольного сп"яніння, виявлені у ОСОБА_1 та існування яких ним не заперечувалося; копією постанови серії БАБ № 856779 від 02.04.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП; відеозаписом, долученим до справи, яким підтверджуються фактичні обставини цього провадження, які викладені у протоколі, в тому числі факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" та в медичному закладі.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у відмові особи від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає та стороною захисту таких надано не було.
Суд звертає увагу й на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
За таких обставин, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не правильно вказано рік його складання були предметом розгляду у суді першої інстанції, яким надана належна правова оцінка та жодних нових обставин, які б впливали на його висновки судом апеляційної інстанції не встановлено.
Поряд з тим, твердження апелянта про те, що в протоколі не вказано "керування транспортним засобом", як ознаки об"єктивної сторони правопорушення, що закидається  ОСОБА_1  та спеціального технічного засобу для здійснення огляду на стан сп"яніння, то ці обставини дійсно мають місце, проте зазначені помилки працівників поліції самі по собі не спростовують доведеність вини особи у вчиненні цього правопорушення, враховуючи й те, що ці обставини були встановлені іншими вищенаведеними доказами у справі та  ОСОБА_1 на місці події не заперечувалися.
Отже, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, зібраними в порядку встановленому законом, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.
Твердження в скарзі про те, що наявними доказами у справі не підтверджується факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом, повністю спростовується відеозаписом, відповідно до якого, на запитання працівника поліції,  ОСОБА_1  підтвердив, що керував скутером, про що ним було зазначено й у складеному протоколі. При цьому, факт керуванням  ОСОБА_1 транспортним засобом встановлено й постановою, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, та будь яких - доказів відносно її оскарження стороною захисту надано не було.
Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про недопустимість як доказу СD з відеозаписом, долученим до протоколу, оскільки він є фрагментарним та не встановлює всіх обставин справи, є необґрунтованими, з огляду на те, що на відеозаписі зафіксовано подію та обставини вчинення правопорушення  ОСОБА_1 , проти чого, згідно з цим відеозаписом, не він заперечував та підтвердив свої пояснення, викладені у протоколі, тому підстави для задоволення доводів скарги в цій частині у апеляційного суду також відсутні.
Що стосується доводів скарги про відсутність свідків у справі, то вони є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях ст. 266 КУпАП, якою передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, що у цьому випадку було дотримано.
Водночас, посилання апелянта, як на підставу для скасування рішення, що його примушували надати викривальні пояснення є необґрунтованими, та жодних об`єктивних даних, які б вказували оскарження дій працівників поліції, їх упередженість або ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо  ОСОБА_1  протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, а будь-яких доказів щодо відсутності вини  ОСОБА_1  у вчиненні цього правопорушення, суду апеляційної інстанції надано не було. 
Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії   ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи   ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко