Постанова
Іменем України

14 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа №663/1777/20
провадження № 51-5152км21  
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю: 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Маядо» на ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 09 липня 2021 року та  Херсонського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року у кримінальному провадженні стосовно 
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  громадянина України,  жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу України (далі — КК). 
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 09 липня 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі—КПК) у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.
 
Цивільний позов ТОВ «Маядо» залишено без розгляду.
 
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 23 вересня 2021 року рішення місцевого суду залишив без зміни.
 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі представник потерпілого просить скасувати судові рішення місцевого та апеляційного судів у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
 
Істотним порушенням кримінального процесуального закону в цьому кримінальному провадженні, на думку представника потерпілого, є недотримання судами вимог статей 284, 409, 412 КПК, що призвело до прийняття незаконних рішень.
 
Як вказує касатор, суди належно не обґрунтували свої висновки, що у цьому кримінальному провадженні після повідомлення особі про підозру і до звернення з обвинувальним актом до суду, закінчився строк досудового розслідування.
 
Аргументуючи свою позицію, представник вказує, що 27 грудня 2019 року орган досудового розслідування повідомив ОСОБА_7 про підозру.
 
22 січня 2020 року досудове розслідування зупинене у зв`язку із хворобою ОСОБА_7 
 
18 лютого 2020 року досудове розслідування відновлено. 
 
19 березня 2020 року прокурор надав розпорядження слідчому відкрити матеріали досудового розслідування сторонам кримінального провадження, про що захисник   ОСОБА_7 повідомлений 20 березня 2020 року.  
 
17 червня 2020 року завершено ознайомлення із матеріалами досудового розслідування.
 
30 червня 2020 року обвинувальний акт разом із реєстром матеріалів досудового розслідування направлено до суду. 
 
Представник потерпілого вважає, що враховуючи всі процесуальні дії загальний строк досудового розслідування з часу повідомлення про підозру ОСОБА_7 до моменту звернення до суду з обвинувальним актом склав 54 дні.
 
Таким чином, всі процесуальні дії були здійснені в межах строків досудового розслідування, а тому висновки місцевого та апеляційного судів про порушення строків досудового розслідування є хибними.
 
Крім цього представник потерпілого вважає, що суд позбавлений повноважень закрити кримінальне провадження з підстав передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки це є виключною компетенцією прокурора.
 
Позиції учасників судового провадження
 
ПрокурорОСОБА_5 в судовому засіданні не підтримав доводів, викладених у касаційній скарзі представника потерпілого, просив відмовити у її задоволенні.
 
Мотиви Суду 
 
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора та перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі і матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах. 
 
За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції керується фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій.
 
Статтею 370 КПК визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. Так, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
 
Згідно зі ст. 113 КПК процесуальні строки – це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
 
Частиною 1 ст. 219 КПК визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
 
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
 
Положення ч. 5 ст. 219 КПК (в редакції Закону на час прийняття рішення місцевим судом) визначали, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (ч. 5 ст. 219 КПК).
 
Згідно з ч. 5  ст. 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
 
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).
 
Як установлено із матеріалів кримінального провадження, що 26 грудня 2019 року  до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019230230000374 були внесені відомості   про   вчинення   кримінального   правопорушення,   передбаченого ч. 3         ст. 365-2 КК.
 
27 грудня 2019 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК.
 
22 січня 2020 року за постановою слідчого досудове розслідування зупинено у зв`язку з хворобою ОСОБА_7 17 лютого 2020 року досудове розслідування відновлено.  Таким чином, часовий проміжок з 22 січня по 17 березня 2019 року, згідно з приписами ч. 5 ст. 219 КПК не включається у строк досудового розслідування. 
 
19 березня 2020 року слідчим винесено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів досудового розслідування, яке отримано захисником 20 березня 2020 року (Т. 2,          а.с. 248). 
 
17 червня 2020 року стороною захисту закінчено ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
 
Проміжок часу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з 20 березня по 17 квітня 2019 року, згідно з приписами ч. 5 ст. 219 КПК  також не включається у строк досудового розслідування. У зв`язку з чим строк досудового розслідування закінчувався 24 червня 2020 року.
 
22 червня 2020 року було складено та затверджено обвинувальний акт.
 
Однак, як убачається із супровідного листа обвинувальний акт до суду прокурор направив лише 26 червня 2020 року, який отримано судом 30 червня 2020 року, тобто вже після закінчення строку досудового розслідування. 
 
Висновок апеляційного суду, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадження закінчився саме 23 червня 2020 року є помилковим, однак він не впливає на законність прийнятого рішення, оскільки як встановлено з матеріалів кримінального провадження в будь-якому випадку обвинувальний акт направлено до суду з порушенням строків досудового розслідування.
 
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
 
Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, не є тяжким чи особливо тяжким кримінальним правопорушенням проти життя і здоров`я особи.
 
Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право  закрити провадження у випадку встановлення підстав,  передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Таким чином доводи представника потерпілого про те, що орган досудового розслідування жодних порушень строків досудового розслідування, встановлених ст. 219 КПК, не допустив, і у визначені процесуальним законом строки  направив обвинувальний акт до суду, є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно у підготовчому судовому засіданні, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в зв`язку з тим, що після повідомлення останнім про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.
 
Апеляційний суд залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, істотних порушень вимог КПК не допустив.
 
Касаційні доводи представника потерпілого про відсутність повноважень у суду  закривати кримінальне провадження з підстав визначених п. 10 ст. 284 КПК не ґрунтуються на вимогах закону.
 
Згідно висновку про застосування норм права викладених у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року (справа № 711/3111/19) перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК, а також виконання ним приписів ст. 219 КПК в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого стосовно якого, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, має здійснюватися судовий розгляд.
 
Повноваження суду закрити кримінальне провадження на підставі п. 10  ч.1 ст. 284 КПК прямо встановлено ст. 314 КПК. 
 
У касаційній скарзі представника потерпілого відсутні обґрунтовані доводи, які би дозволили Верховному Суду дійти висновку, що рішення судів у цьому кримінальному провадженні постановлені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. 
 
Врахувавши наведене, касаційна скарга представника потерпілого ТОВ «Маядо» задоволенню не підлягає.
 
Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК,  Верховний Суд 
 
ухвалив:
 
Ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 09 липня 2021 року та  Херсонського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року у кримінальному провадженні стосовно  ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката Кв ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Маядо» – без задоволення.
                          
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                           ОСОБА_3