ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 460/13183/21 пров. № А/857/10501/22	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Кузьмича С.М., Шавеля Р.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року, ухвалене суддею Зозулею Д.П. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 460/13183/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить суд зобов`язати відповідача доплатити позивачці одноразову грошову допомогу при звільненні, врахувавши при обчисленні її розміру, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку (донарахування) та виплаті різниці одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виходячи з розрахунку 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням у складі її грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням проведеної виплати.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок (донарахування) та виплатити ОСОБА_1 різницю розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виходячи з розрахунку 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням в складі її грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням проведеної виплати.
Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не включив до обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивачки щомісячну грошову допомогу, яка виплачувалась щомісячно. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до структури грошового забезпечення військовослужбовців, а тому не була включена до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.11.2017 року № 224, позивачку з 15.11.2017 року виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення.
11.08.2021 року позивачка звернулась до відповідача із заявою провести виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
20.08.2021 року відповідач надав відповідь, згідно з якою відмовив позивачці у врахуванні у складі одноразової грошової допомоги щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки така не входить до структури грошового забезпечення військовослужбовців.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII    (далі – Закон № 2011-XII), до складу грошового забезпечення входять: 
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ» № 889 від 22.09.2010 року (далі - Постанова № 889) встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 16 постанову № 889 доповнено новою нормою, згідно з якою, виплата винагороди поширюється на усіх військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової військової служби) без урахування займаних ними посад.
Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Позивачці, починаючи з квітня 2013 року і до дати звільнення з військової служби (листопад 2017 року), виплачувалась щомісяця додаткова грошова винагорода, на підставі постанови № 889, тому ця винагорода не може вважатись одноразовою, чи такою, що носить тимчасовий характер.
Тому, апеляційний суд, погоджується із судом першої інстанції та вважає, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивачки, з якого розраховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, яка виплачувалась позивачці, відповідно до постанови № 889.
Отже, зважаючи на цей висновок адміністративний позов необхідно задовольнити.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 319, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року в справі № 460/13183/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 21.10.2022 року