ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 жовтня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 730/616/21
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/738/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І., 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державна установа «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», Державна установа «Чернігівський слідчий ізолятор»,
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, 
місце ухвалення рішення суду – м. Чернігів,
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції – 18 лютого 2022 року.

                                     У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», в якому просив зобов`язати відповідачів відшкодувати на його користь по 150 000 грн компенсації моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначав, що з 07 вересня 2020 року по 17 лютого 2021 року у зв`язку із застосуванням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перебував у Державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор», при якому розташована медична частина філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України». Маючи ряд хронічних захворювань, в тому числі, правобічну вправиму пахову грижу (килу), позивач потребував оперативного лікування в плановому порядку, проте відповідачі на його неодноразові скарги щодо цього та на прийняті Борзнянським районним судом Чернігівської області судові рішення про необхідність надання йому медичної допомоги не реагували. 
ОСОБА_1 указує, що ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» не забезпечив належну медичну допомогу, а ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» не організував його перевезення до медичного закладу поза системою медичних закладів Державної кримінально-виконавчої системи України. Указаною бездіяльністю відповідачів позивачу спричинено моральні та фізичні страждання, які він оцінив у розмірі 300 000 грн.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невірне тлумачення норм матеріального і процесуального права, неправильну оцінку фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь 300 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди, завданої їх бездіяльністю, яка полягає у ненаданні необхідної та своєчасної медичної допомоги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що протягом перебування позивача у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» медична допомога у вигляді хірургічного втручання надана не була.
Вважає, що незаконність дії відповідачів знайшли відображення у судовому рішенні, а отже не підлягають доказуванню, і в даній справі районний суд не мав права оцінювати законність чи незаконність подій, встановлених іншим судом. Крім того, незаконність дій органів державної влади полягала не лише в тому, що вони не виконали закон, який зобов`язував їх надати позивачу медичну допомогу, а і в тому, що вони не виконали судові рішення, які набрали законної сили, та були обов`язковими до виконання. Бездіяльністю відповідачів завдано позивачу істотних фізичних, душевних та психічних страждань, оскільки будь-якої миті у нього могло статися защемлення грижі, що неминуче призвело б до некрозу і смерті. Такі дії, на думку скаржника, є явним порушенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У наданому відзиві ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Доводи відзиву зводяться до того, що надання медичної допомоги не входить до завдань і функцій ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», а за відсутності у штаті установи медичних підрозділів та професійно підготовлених медичних працівників заборонено надавати таку допомогу. При цьому, позивач неодноразово оглядався, отримував консультації, лікувальні препарати від медичних працівників, у нього не було виявлено «невідкладного стану» для проведення негайної операції. У період перебування позивача у ДУ «Чернігівській слідчий ізолятор» проведення операції в плановому порядку було заборонено обмеженнями введеними карантинними заходами у зв`язку із COVID-19, тобто діяла заборона на здійснення планової госпіталізації.
Звертає увагу на те, що в судових рішеннях Борзнянського районного суду Чернігівської області не вирішувалось питання порушення прав позивача зі сторони ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», а щодо ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» не встановлено конкретних фактів порушення прав позивача на надання медичної допомоги. Дійсні обставини стосовно лікування позивача Борзнянський районний суд Чернігівської області не встановлював.
Відзив на апеляційну скаргу від ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у встановлений судом строк не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження незаконності дій відповідачів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 затримано і поміщено до ІТГ № 4 (м. Мена) ГУНП в Чернігівській області в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України (а.с. 152).
Того ж дня, 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 доставлено у супроводі наряду поліції до Борзнянської центральної районної лікарні, оглянуто лікарем, виявлено вправну правобічну пахову грижу, забій м`яких тканин обличчя із синцем правого ока, забій лівого гомілковостопного суглобу; ссадина лівої голені в області коліна і гомілковостопного суглобу (а.с .11-12).
У період з 09 вересня 2020 року по 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 перебував у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» у рамках кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, що підтверджується ухвалами Борзнянського районного суду Чернігівської області (а.с. 17-27).
30 листопада 2020 року до Борзнянського районного суду Чернігівської області з Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020270090000322 від 25 серпня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України. 
За записами медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 , наданої ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», останній неодноразово звертався зі скаргами на біль у правій паховій ділянці, медичні працівники проводили його огляд, надавали лікарські засоби (а.с. 146-182).
Відповідно до записів у Журналі № 12-19 ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» прийому ув`язнених і засуджених з особистих питань, ОСОБА_1 звертався до начальника  установи та його заступника з соціально-психологічної роботи із проханням: 06 жовтня 2020 року – видати в користування телевізор, 02 листопада 2020 року – передати домашні продукти, 20 листопада 2020 року – щодо норм миючих засобів, 17 грудня 2020 року – щодо доручення, 21 грудня 2020 року і 03 лютого 2021 року  – щодо переведення до іншої камери. Усі порушені ОСОБА_1 питання адміністрацією слідчого ізолятора розглянуто (а.с. 193-196).
Відповідно до довідки КНП «Борзнянської МЛ», 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 оглянуто лікарем-хірургом. Установлено діагноз: набута вправима правобічна пахова кила. Показань до госпіталізації, екстреного оперативного втручання немає (а.с. 172).
Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2020 року зобов`язано уповноважених осіб медичної частини ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» провести медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_1 з приводу його скарг на погіршення стану здоров`я, а також про проведення операції (а.с. 24-27).
09 грудня 2020 року філія ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Чернігівській області у листі за вих. №108/Г-80/Г-84/ЗГ-20 розглянула заяви ув`язненого ОСОБА_1 щодо проведення йому оперативного втручання з приводу пахової кили і повідомила, що внаслідок введення в Україні карантинних обмежень планові консультації, операції у медичних закладах заборонені. При набранні вироком суду законної сили засуджений за його згодою, може бути направлений до лікарні ДКВС України (а.с. 29).
10 грудня 2020 року надано дозвіл начальником ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на вивезення ОСОБА_1 до КНП «Чернігівської обласної лікарні» з метою проведення консультації лікарем-хірургом з приводу діагнозу: набута вправна правобічна пахова кила (а.с.76-79).
Того ж дня, 10 грудня 2020 року ОСОБА_1 оглянуто черговим хірургом КНП «Чернігівська обласна лікарня». Установлено діагноз: правобічна вправима пахова кила. Рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку (а.с. 73 зворот).
Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2021 року зобов`язано уповноважених осіб медичної частини ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» провести медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_1 та надати суду довідку про можливість/неможливість його участі у судових засіданнях, а також чи потребує ОСОБА_1 екстреної госпіталізації у зв`язку із необхідністю проведення операції. У разі необхідності забезпечити планове лікування (а.с. 20-23).
Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2021 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про забезпечення надання йому відповідної медичної допомоги (а.с. 17-19). Надано дозвіл керівництву ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» відповідно до норм вищенаведеного «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, за №212/20525», затвердженого Наказом МОЗ України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, на етапування ОСОБА_1 за межі СІЗО у відповідний медичний заклад з метою надання медичних послуг, а саме: на здійснення медичного огляду обвинуваченого та проведення хірургічного втручання (медичного оперативного лікування), враховуючи показання і рекомендації, які наданні у медичних довідках, виданих за наслідками проведених оглядів обвинуваченого. Зобов`язано керівництво ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» повідомити ОСОБА_1 планову дату проведення операції, за відсутності показань екстреного лікування.
Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2021 року змінено обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та звільнено з-під варти у залі суду (а.с. 6-9).
Згідно із випискою-епікризом з медичної карти № 529 стаціонарного хворого КНП «Борзнянська МЛ», 11 березня 2021 року ОСОБА_1 виконано грижесічення з пластикою по Постемському. Післяопераційний період проходив без ускладнень, проводилась симптоматична терапія, перев`язки. Шви знято на 7-й день. Рана зажила первинним натягом (а.с. 15 зворот).
Звернувшись з даним позовом, ОСОБА_1 указував на те, що через бездіяльність відповідачів не отримав, перебуваючи під вартою, необхідну та своєчасну медичну допомогу, що спричинило моральні та фізичні страждання у розмірі 300 000 грн.
Відповідно до приписів ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується – обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши обставини справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відповідає вимогам законодавства та встановленим фактичним обставинам справи.
Матеріалами справи підтверджується, що з 09 вересня 2020 року по 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 перебував у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» у рамках кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України.
Чернігівський слідчий ізолятор є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України, і до її завдань входить створення належних умов для надання медичної допомоги засудженим та особам, узятим під варту (підпункт 18 пункту 5 Положення про ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10 березня 2020 року № 855/5) (а.с. 62-63).
У зв`язку із реформою Пенітенціарної служби України, наказом Міністерства юстиції України від 17 листопада 2017 року №4550/к внесено зміни до штату ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», якими виведено (скорочено) пiдроздiл «Медична частина» (а.с. 64-65).
Наказом ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» від 06 серпня 2018 року № 96/0C-18, усі особи персоналу медичної частини звільнені або переведені до медичних структур ДКВС України (а.с. 66-70).
З метою виконання завдання щодо створення належних умов для надання медичної допомоги засудженим та особам, узятим під варту, ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» надано службові приміщення для розміщення Чернігівської міської медичної частини ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» за договором оренди нерухомого майна від 22 квітня 2019 року № 25-19.
За записами медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 , останній, перебуваючи у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» неодноразово звертався зі скаргами на біль у правій паховій ділянці, медичні працівники ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» проводили його огляд, надавали лікарські засоби (а.с. 146-182). 
24 листопада 2020 року позивачу роз`яснено про встановлення Кабінетом Міністром України заборони державними та комунальними закладами охорони здоров`я планових заходів з госпіталізації на період дії карантину, крім проведення інших невідкладних і термінових заходів з госпіталізації, якщо внаслідок їх перенесення (відтермінування) існує значний ризик для життя або здоров`я людей (а.с. 73).
Наведену заборону встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», які діяли на час перебування позивача у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».
Тобто, під час перебування позивача у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на території всієї держави діяли карантинні обмеження і, з урахуванням оцінки стану здоров`я пацієнта, наявності медичних показань, проводилися лише невідкладні і термінові заходи з госпіталізації, якщо внаслідок їх перенесення (відтермінування) існував значний ризик для життя або здоров`я пацієнта.
Згідно із пунктом 2.10 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, невідкладна медична допомога особам, узятим під варту, надається лікарем СІЗО, а у разі неможливості надання такої допомоги у повному обсязі – бригадою швидкої медичної допомоги. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасний виклик бригади швидкої медичної допомоги. У разі прийняття бригадою швидкої медичної допомоги рішення про необхідність госпіталізації особи, узятої під варту, перевезення її до закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку, де така допомога може бути надана, здійснюється цією бригадою. Керівництво СІЗО забезпечує охорону особи, узятої під варту.
Пунктами 1-3 Порядку надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року № 1122, екстрена медична допомога особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі (далі - особа), надається медичними працівниками відповідного закладу охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби, а у разі неможливості надання такої допомоги у повному обсязі - бригадою екстреної (швидкої) медичної допомоги (далі - бригада) центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф адміністративно-територіальної одиниці, на території якої розташована установа виконання покарань або слідчий ізолятор, у порядку, визначеному Законом України “Про екстрену медичну допомогу”.
Адміністрація установи виконання покарань або слідчий ізолятор, де утримується особа, забезпечує негайний виклик бригади у разі прийняття такого рішення медичним працівником закладу охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби.
У разі прийняття бригадою рішення про необхідність госпіталізації особи, перевезення її до закладу охорони здоров`я, де така допомога може бути надана, здійснюється цією бригадою. Адміністрація установи виконання покарань або слідчий ізолятор забезпечує охорону особи.
Як свідчать матеріали справи, 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 оглянуто лікарем-хірургом КНП «Борзнянської МЛ». Установлено діагноз: набута вправима правобічна пахова кила. Зазначено, що показань до госпіталізації, екстреного оперативного втручання немає (а.с.172).
10 грудня 2020 року ОСОБА_1 оглянуто черговим хірургом КНП «Чернігівська обласна лікарня». Установлено діагноз: правобічна вправима пахова кила. Рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку (а.с. 73 зворот).
Бригади швидкої медичної допомоги викликалися позивачу виключно під час судових засідань Борзнянського районного суду Чернігівської області, а саме: 03 грудня 2020 року, 19 січня 2021 року, 03 лютого 2021 року. При цьому бригадами швидкої медичної допомоги жодного разу не встановлено підстав для госпіталізації позивача та направлення його до закладу хорони здоров`я для надання невідкладної/екстреної медичної допомоги.
Як свідчать матеріали цивільної справи, за час звернень ОСОБА_1 до медичних працівників ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» йому не встановлено стану здоров`я, який би потребував виклику бригади швидкої медичної допомоги для подальшої госпіталізації позивача.
Установивши, що під час перебування ОСОБА_1 у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» діяли карантинні обмеження через поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», які дозволяли проводити лише невідкладні і термінові заходи з госпіталізації, якщо внаслідок їх перенесення (відтермінування) існував значний ризик для життя або здоров`я пацієнта,  а сам позивач потребував тільки оперативного лікування в плановому порядку, оскільки показань до його госпіталізації і екстреного оперативного втручання не було, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що хірургічне втручання не було забезпечено позивачу не через бездіяльність відповідачів, а у зв`язку із карантинними обмеженнями і відсутністю у нього показань для невідкладної чи екстреної операції.
Колегія суддів враховує, що за матеріалами справи під час знаходження позивача у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» він не перебував у стані, пов`язаному  із значним ризиком для життя і здоров`я, виклик бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_1 . установою не здійснювався. Бригади швидкої медичної допомоги викликалась 03 грудня 2020 року, 19 січня 2021 року, 03 лютого 2021 року лише в судові засідання Борзнянського районного суду Чернігівської області і підстав госпіталізації позивача та направлення його до закладу хорони здоров`я для надання невідкладної/екстреної медичної допомоги встановлено не було. 
Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що незаконність дій органів державної влади полягала в невиконанні судових рішень, які набрали законної сили, і були обов`язковими до виконання, з таких підстав.
За обставинами даної справи, 03 грудня 2020 року ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області зобов`язано уповноважених осіб медичної частини ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» провести медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_1 з приводу його скарг на погіршення стану здоров`я, а також про проведення операції (а.с. 24-27).
10 грудня 2020 року начальником ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» надано дозвіл на вивезення ОСОБА_1 до КНП «Чернігівської обласної лікарні» з метою проведення консультації лікарем-хірургом з приводу діагнозу: набута вправна правобічна пахова кила (а.с. 76-79), того ж дня позивача оглянуто черговим хірургом та рекомендоване оперативне лікування в плановому порядку (а.с. 73 зворот).
19 січня 2021 року ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області зобов`язано уповноважених осіб медичної частини ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» провести медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_1 та надати суду довідку про можливість/неможливість його участі у судових засіданнях, а також чи потребує ОСОБА_1 екстреної госпіталізації у зв`язку із необхідністю проведення операції. У разі необхідності забезпечити планове лікування (а.с. 20-23).
З огляду на те, що медичну частину, як підрозділ ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», скорочено шляхом внесення змін до штату установи наказом Міністерства юстиції України від 17 листопада 2017 року №4550/к і працівники медичної служби звільнені/переведені до іншого місця роботи,  медичні працівники ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» здійснювали медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_1 , зокрема, 26 січня 2021 року, 29 січня 2021 року, 01 лютого 2021 року, що підтверджується записами у медичній картці (а.с. 74 зворот, 75). Рекомендації щодо екстреної госпіталізації позивача у зв`язку із необхідністю проведення операції відсутні.
02 лютого 2021 року ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про забезпечення надання йому відповідної медичної допомоги (а.с. 17-19). Надано дозвіл керівництву ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» відповідно до норм вищенаведеного «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, за №212/20525», затвердженого Наказом МОЗ України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, на етапування ОСОБА_1 за межі СІЗО у відповідний медичний заклад з метою надання медичних послуг, а саме: на здійснення медичного огляду обвинуваченого та проведення хірургічного втручання (медичного оперативного лікування), враховуючи показання і рекомендації, які наданні у медичних довідках, виданих за наслідками проведених оглядів обвинуваченого. Зобов`язано керівництво ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» повідомити ОСОБА_1 планову дату проведення операції, за відсутності показань екстреного лікування.
3-4 лютого 2021 року медичні працівники ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» здійснювали медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_1 , що підтверджується записами у медичній картці (а.с. 180).
Апеляційний суд погоджується з доводами відзиву ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» про те, що установа відповідно до своїх завдань та функцій не наділена правом надання медичної допомоги, в тому числі щодо прийняття рішень про проведення лікування ув`язнених та засуджених, зокрема щодо методів лікування, визначення дат планових операцій тощо. Такими повноваженнями наділені лікарі медичних установ. До ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» інформація про дату планової операції відносно позивача не надходила, а отже відсутні підстави для висновку про бездіяльність відповідача з наведеного питання. 
Під час огляду ОСОБА_1 медичними працівниками жодного разу не виявлено невідкладного стану, що зумовило б негайне проведення операції, планове хірургічне втручання було заборонено обмеженнями, введеними карантинними заходами у зв`язку із поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
10 березня 2021 року після звільнення з-під варти ОСОБА_1 у плановому порядку поступив до хірургічного відділення КНП «Борзнянська МЛ» зі скаргами на наявність вип`ячування в правій паховій ділянці і 11 березня 2021 року виконано грижесічення з пластикою по Постемському, післяопераційний період проходив без ускладнень (а.с.15 зворот). 
Ураховуючи викладене в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відсутні докази наявності протиправності бездіяльності відповідачів та причинного зв`язку між нею із заподіяною шкодою.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є правильним. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2022 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                         Н.В. Шитченко

Судді                                                                                  Н.В. Висоцька

                                                                                            О.І. Онищенко