ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року 
м. Київ
справа № 560/1341/19
адміністративне провадження № К/9901/32077/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:                                               судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року (головуючий суддя - Шевчук О.П.), постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року (головуючий суддя - Ватаманюк Р.В., судді: Драчук Т.О., Полотнянко Ю.П.), 

І. СУТЬ СПОРУ
1.          У квітні 2019 року Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі - позивач, Академія) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 157127,43 грн.
2.          Підставою звернення із позовною заявою до суду Академії стало невиконання ОСОБА_1 умов підписаного контракту між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії та старшим солдатом ОСОБА_1 , через небажання продовжувати навчання, що обумовлює обов`язок відшкодування витрат на утримання особи у закладі вищої освіти.

II.ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3.          Відповідно до наказу начальника Національної академії №45-КС від 5 серпня 2017 року ОСОБА_1 зарахований на навчання до Національної академії, а наказом №204 від 15 серпня 2017 року зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення з 15 серпня 2017 року.
4.          Між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії та ОСОБА_1 15 серпня 2017 року укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач, зокрема, зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних сил України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.
5.          У березні 2019 року ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування його з числа курсантів академії у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, підписавши зобов`язання відшкодувати всі витрати на утримання у навчальному закладі.
6.          Згідно із наказом начальника академії №10-КС від 19 березня 2019 року з ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та направлено в розпорядження Головного управління оперативного забезпечення Збройних сил України. 
7.          Наказом №70 від 19 березня 2019 року відповідача виключено зі списків особового складу Національної академії та знято з усіх видів забезпечення, а також зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії в сумі 161222,51 грн.
8.          Національна академія підготувала та вручила відповідачу довідку-розрахунок №27 від 19 березня 2019 року про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії в сумі 161222,51 грн, відповідно до якої витрати, пов`язані з утриманням відповідача в Національній академії складаються з витрат на:
- грошове забезпечення 156694 грн 1 коп.;
- продовольче забезпечення 3359 грн 94 коп.;
- медичне забезпечення 16 грн 50 коп.; 
- спожиті комунальні послуги та енергоносії 1152 грн 6 коп.
9.          Витрати, пов`язані з утриманням в Національній академії ОСОБА_1 погашені у розмірі 4095,08 грн.
10.          У зв`язку з неповним відшкодуванням відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії, позивач звернувся до суду.
11.          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №560/1341/19 позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані, а справу №560/1341/19 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

III.ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12.          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року, позовні вимоги задоволені в повному обсязі.
12.1.          Стягнуто на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 157127 (сто п`ятдесят сім тисяч сто двадцять сім) грн. 43 коп.
13.          Приймаючи рішення, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для стягнення спірних витрат, оскільки ОСОБА_1 під час підписання контракту знав про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту і на момент розгляду справи не відшкодував в повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання. Судами зазначено, що відповідач самостійно визнав свій обов`язок не лише підписавши зобов`язання у письмовому вигляді, але і відшкодувавши частину витрат на своє утримання.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
14.          Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
15.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).
16.          У касаційній скарзі вказано про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми абзацу другого та третього частини сімнадцятої статті 44 Закону України "Про вищу освіту", частини восьмої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункту 4 Порядку та умов надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, затверджених Кабінетом міністрів України від 23 листопада 2016 року №975, пункту 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12 липня 2006 року №964.
17.          Академією подано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просив оскаржувані рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення. Позивач вказав, що згідно із контрактом між Академією та ОСОБА_1 , останній був ознайомлений із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і відповідач добровільно взяв на себе відповідні зобов`язання.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
18.          Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19.          Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
20.          Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
21.          Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII; в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).
22.          Частинами сьомою, восьмою статті 12 Закону № 3551-XII визначено, що держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.
Державна цільова підтримка для здобуття професійно-технічної та вищої освіти надається у вигляді:
повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів;
пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти;
соціальної стипендії;
безоплатного забезпечення підручниками;
безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах;
безоплатного проживання в гуртожитку;
інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.
23.          Абз. 2, 3 частини сімнадцятої статті 44 Закону України від 01 липня 2014 року №1556-VII «Про вищу освіту» (далі - Закон №1556-VII) передбачено, що держава забезпечує особам, зокрема, учасниками бойових дій державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.
Державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді:
повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів;
пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти;
соціальної стипендії;
безоплатного забезпечення підручниками;
безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах;
безоплатного проживання в гуртожитку;
інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України..
24.          Механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних професійно-технічних, вищих навчальних закладах визначають Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року № 975 (далі - Порядок №975; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
25.          Пунктом 4 Порядку №975 передбачено, що державна цільова підтримка надається особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у вигляді:
повної оплати за навчання для здобуття професійно-технічної та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому (з урахуванням квот, установлених відповідно до законодавства);
соціальної стипендії;
безоплатного забезпечення підручниками;
безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах;
безоплатного проживання в учнівських та студентських гуртожитках.
26.          Згідно із пунктом 8 Порядку №975 для отримання державної цільової підтримки особи, зазначені у пункті 1 цих Порядку та умов, подають особисто на ім`я керівника відповідного професійно-технічного або вищого навчального закладу заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують. До заяви додаються завірені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 7 цих Порядку та умов.
Державна цільова підтримка певного виду надається за рішенням керівника навчального закладу.
27.          Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964).
28.          Відповідно до пункту 2 Порядку №964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.
29.          Згідно з пунктом 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
30.          За приписами пункту 4 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
31.          Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1,4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
32.          Враховуючи вимоги та обґрунтування касаційної скарги, перегляд оскаржуваних судових рішень буде здійснюватися Верховним Судом в межах касаційної скарги.
33.          Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
34.          Верховний Суд зазначає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам щодо їх обґрунтованості, оскільки ухвалені на підставі обставин, які не підтверджені доказами та без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення цього спору.
35.          Предметом спору у даній справі є правомірність стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, відрахованого з вищого навчального закладу через небажання продовжувати навчання.
36.          Суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, дійшли висновку про наявність підстав для стягнення на користь учбового закладу спірних витрат. Колегія суддів Верховного Суду вважає такий висновок передчасним з огляду на наступне.
37.          Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. В матеріалах справи є копія відповідного посвідчення, виданого 03 березня 2017 року.
38.          Статтею 12 Закону №3551-XII, статтею 44 Закону №1556-VII та пунктом 4 Порядку №975 визначено право учасника бойових дій на отримання державної цільової підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних закладах.
39.          У свою чергу, державна цільова підтримка може надаватись учасникам бойових дій у формі різних заходів, визначених законодавством, зокрема, статтею 44 Закону № 1556-VII та пунктом 4 Порядку №975.
40.          Розглядаючи вперше цю справу Верховний Суд направив її на новий розгляд до суду першої інстації, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не було встановлено, які саме гарантії,  передбачені частиною сьомою статті 12 Закону № 3551-XII та частиною сімнадцятою статті 44 Закону № 1556-VII, поширювались на ОСОБА_1 , враховуючи, що він на час вступу до Академії мав статус учасника бойових дій.
41.          Також Верховний Суд вказав про необхідність витребування документів, які ОСОБА_1 подавав до навчального закладу (заяви про допуск його до участі конкурсному відборі на денну форму навчання разом з додатками та іншими документами) за для з`ясування складових державної цільової підтримки та складових витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Академії, їх порівняння, враховуючи статус ОСОБА_1 . Суд касаційної інстанції наголосив про ігнорування судом апеляційної інстанції доводів відповідача, що отримувана ним заробітна плата за проходження військової служби за контрактом не пов`язана із навчанням, оскільки він перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та проходив навчання без відриву від служби.
42.          Відповідно до вимог частин шостої-восьмої статті 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.
43.          Суд першої інстанції при відкритті провадження у справі ухвалою від 03 грудня 2020 року витребував у Академії належним чином завірені копії заяви про допуск ОСОБА_1 до участі у конкурсному відборі на денну форму навчання разом із додатками та іншими документами, а також просив надати інформацію щодо отриманих відповідачем платежів, що мають відношення до його заробітної плати, протягом 2018, 2019 років. Однак, з матеріали справи не вбачається подання Академією до суду першої інстанції витребуваних доказів, а суд першої інстанції, всупереч вимогам статті 80 КАС України, прийняв рішення за відсутності цих доказів.. 
44.          У свою чергу, до суду апеляційної інстанції Академією подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої додано копію заяви про допуск до участі у конкурсному відборі відповідача, копію відомостей про виплату готівки від 26 березня 2019 року, копію рапорту від 26 березня 2019 року, копію прибуткового касового ордеру та довідку роз`яснення фінансово-економічної служби Національної академії та копію карти особового рахунку ОСОБА_1 . На подані документи ОСОБА_1 надані письмові пояснення. Проте, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки наданим позивачем документам та поясненням відповідача, не встановивши обставин, про які зазначав Верховний Суд, направляючи справу на новий судовий розгляд. 
45.          Також судом апеляційної інстанції проігноровано те, що із заяви відповідача про допуск до участі у конкурсі вбачається, що ОСОБА_1 зазначив як підставу для зарахування у межах встановлених квот - посвідчення учасника бойових дій, а у рапорті про сплату витрат за навчання відповідач не зазначив про їх часткову сплату та про зобов`язання доплатити залишок заборгованності. Також судом не надано оцінки інформації щодо отриманих відповідачем платежів, що мають відношення до його заробітної плати, протягом 2018, 2019 років.
46.          Встановлення вказаних обставин має вирішальне значення для вирішення цього спору, оскільки це дасть змогу встановити чи підлягають стягненню з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням у Академії, а також визначити дійсний розмір таких витрат.
47.          Суд касаційної інстанції відповідно до частини другої статті 341 КАС України позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
48.          За змістом статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
49.          З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
50.          При новому розгляді спору суду необхідно: надати оцінку всім твердженням та аргументам сторін, на підставі додатково встановлених обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення.

VII СУДОВІ ВИТРАТИ
51.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 560/1341/19 скасувати.
Справу № 560/1341/19 направити до Хмельницького окружного адміністративного суду на новий розгляд.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                          О.В. Калашнікова

                                                                                          М.В. Білак

                                                                                          О.А. Губська