Номер провадження: 22-ц/813/7315/22 
Справа № 509/3408/21
Головуючий у першій інстанції   Кириченко П.Л.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді – Гірняк Л.А.,
Суддів – Сегеди С.М., Комлевої О.С.

       розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 травня 2022 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі: АТ «Державний ощадний банк України») до ОСОБА_1 
- про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

ВСТАНОВИВ:
       ПРОЦЕДУРА:
       Короткий зміст позовних вимог:
08 липня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 жовтня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України»в особі в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38.00% у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
       Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання по кредитному договору не виконав внаслідок чого, станом на 10 червня 2021 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 17 329 грн. 20 коп., з яких:
- 14 993 грн. 54 коп. – заборгованість за основним боргом (кредитом);
- 2 237 грн. 96 коп. – проценти за користування кредитом;
- 69 грн. 38 коп. – 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);
- 20 грн. 35 коп. – 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом;
- 16 грн. 97 коп. – втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь (а.с.2-5).
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якій вказав, що з боку не встановлених осіб були здійснені протиправні дії направлені на викрадення грошей з картки.

Короткий зміст рішення першої інстанції:
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 травня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 17 329 грн. 20 коп. та судовий збір 2 270 грн., а всього 19 599 грн. 20 коп. (а.с.81-82).
Короткий зміст апеляційної скарги:
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Аргументи (доводи) сторін:
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
       Зокрема зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за його, відповідача, відсутності, чим порушив його конституційне право на участь у справі; не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, чим порушив вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд. Стверджує, що ніколи кредитом не користувався, звідки з`явилась заборгованість йому не відомо. Зазначає, що 13 травня 2020 року невідомі особи заволоділи його даними за карткою, що призвело до виникнення заборгованості.
01 серпня 2022 року до суду апеляційної скарги від АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача зазначає, що АТ «Ощадбанк» виконав взяті на себе зобов`язання по договору та надав Боржнику грошові кошти у загальній сумі 15 000 грн. шляхом встановлення кредитної лінії на картковий рахунок. Факт користування Боржником кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку, а розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, проте ОСОБА_1 заборгованість не повернув. Також зазначив, що клієнт відповідає за всі суми по операціях з платіжною картою. Отже ризик і відповідальність за несанкціоноване використання логіну, паролю, карткового паролю, передачу третій особі мобільного телефону , втрату, незаконне заволодіння ним – несе виключно клієнт.

       Фактичні обставини та оцінка апеляційного суду:
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.
У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).
Судом встановлено, що 18 жовтня 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк країни» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 на підставі заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 18 жовтня 2019 року (а.с.9-10). 
Згідно з п.3.1 Заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту), шляхом підписання цієї Заяви, клієнт ініціює та погоджується на одержання (збільшення) Кредиту та погоджується з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору, а також підтверджує укладення між ним та Банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві (розміром Кредиту) та Умовах користування кредитною лінією (Кредитом).
Пунктом 3.2 Заяви передбачено, що Боржник просить встановити/збільшити Кредит, метою якого є споживчі потреби в національній валюті шляхом надання відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на картковий рахунок № НОМЕР_1 у бажаному розмірі 5 000 грн. (а.с.9 зв).
Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.3 п.3.3 Заяви, передбачено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 % річних за користування кредитними коштами на момент укладення Кредитного договору та може бути змінена в порядку та на умовах, визначених Договором, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використання платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору.
Згідно п.п. 3.6-3.7 Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, всі інші умови Кредитного договору, в т.ч. порядок його зміни містяться в Договорі. Підписанням цієї заяви клієнт підтверджує, що він ознайомився з умовами користування кредитною лінією (Кредитом), паспортом споживчого кредиту, Таблицею сукупної вартості кредиту, згідно вимог діючого законодавства.
Відповідно до п.3.7 Заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії клієнт підтвердив власноручним підписом, що він ознайомлений із правами користування Карткою, що є додатком 3 до Договору та з тим, що Банк має право пропонувати /надавати йому послуги, в тому числі кредитні.
Виходячи з вищенаведеного, підписання вищевказаного Договору та Заяви є прямою та безумовною згодою ОСОБА_1 щодо прийняття умов користування кредитом.
Факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 04 листопада 2018 року по 10 червня 2021 року (а.с.27), а розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості станом на 10 червня 2021 року (а.с.25).
Відтак, доводи апелянта про те, що він ніколи кредитом не користувався спростовується матеріалами справи.
Враховуючи, що на час звернення до суду, внаслідок порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту у строки визначені умовами договору, виникла заборгованість по кредиту, яка в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 на час розгляду справи не погашена, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі, що існує на час ухвалення рішення.
У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , як підставу для скасування рішення суду першої інстанції, зазначає, що кредитна заборгованість виникла в наслідок  списання коштів із рахунку ОСОБА_1 через шахрайські дії третіх осіб.
Однак дані доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, виходячи з наступного.
Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунку в Україні, поняття та загальних порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні».
Відповідно до пункту 14.12 ст.14 вказаного Закону користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це право або повноважень. Використання електронного платіжного засобу для довіреної особи. 
Пунктом 7 розділу Х Положення, затвердженого постановою НБУ України від 05 листопада 2014 року №705 «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів» передбачено, що контроль за рухом цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків.
Згідно з п.6 розділу VІ цього Положення користувач після виявлення факту платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. 
Враховуючи, що всі операції по вищевказаній кредитній картці відбулись 13 травня 2020 року, а боржник звернувся з заявою до відділення АТ «Ощадбанк» лише 21 травня 2020 року, тобто після того як сплинуло 8 днів від настання подій шахрайськими діями третіх осіб, тому ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе виключно ОСОБА_1 .
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Позивачем під час розгляду справи було доведено належними та достовірними доказами факт укладення спірного договору, законність нарахування заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитом, а відповідачем ОСОБА_1 в свою чергу не було оспорено факту укладення кредитного договору та не спростовано наданий банком розрахунок заборгованості.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції одночасно виходив з того, що наявні підстави для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на грошові кошти. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
З аналізу норм ст. 625 ЦК України випливає, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, чим порушив вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд є безпідставними, оскільки всі доводи були прийняти ( відзив на позовну заяву (а.с.57-69)) та розглянути судом, та їм була надана відповідна правові оцінка.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених по справі обставин, не мають наслідком задоволення скарги, а отже на увагу суду не заслуговують.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим, на підставі положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.
       Судовий збір:
На підставі ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, судові витрати ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,-
постановила:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                                     Л.А. Гірняк 

                                                                                                               С.М.Сегеда 

                                                                                                                О.С.Комлева