ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24318/20                                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 жовтня 2022 року                                                                                  м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В.В.,
                                     суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2021 по справі №640/24318/20, яке набрало законної сили та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 1 квітня 2019 року в основному розмірі 80% сум грошового забезпечення, призначеної за Законом № 2262-ХІІ, виходячи з розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії, зазначеного у довідці від 07.08.2020 № 2/6-1420, з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що матеріалами справи не підтверджено факт належного виконання рішення суду, позаяк при його виконанні, відповідач протиправно застосував до суми нарахованої пенсії обмеження максимальним розміром.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та порушення прав позивача в адміністративній справі № 640/24318/20, поданої в порядку статті 383 КАС України, повернуто заявнику.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, визнати протиправними дії, вчинені на виконання судового рішення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити вищезгаданий перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром.
В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Також вказано, що рішення суду повинно бути виконано.
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                             
Відповідно до ч. 1 ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку військової пенсії з 1 квітня 2019 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років позивачу з 1 квітня 2019 року в основному розмірі 80% сум грошового забезпечення, призначеної за Законом № 2262-ХІІ, виходячи з розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії, зазначеного у довідці УДОУ від 07.08.2020 № 2/6-1420, без обмеження її максимальним розміром;
- виплату пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) провести з 1 квітня 2019 року без обмеження її максимальним розміром та виплатити суму недоплаченої частини основного розміру пенсії позивачеві однією сумою з 01.04.2019, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 військової пенсії з 1 квітня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 1 квітня 2019 року в основному розмірі 80% сум грошового забезпечення, призначеної за Законом № 2262-ХІІ, виходячи з розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії, зазначеного у довідці від 07.08.2020 № 2/6-1420, з урахуванням всіх видів грошового забезпечення та з урахуванням раніше проведених виплат.
На виконання рішення суду від 04.11.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва 30.05.2021 видано виконавчі листи у справі № 640/24318/20.
Надалі після самостійного виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві зазначеного рішення суду, позивач вважаючи таке рішення неналежно виконаним, звернувся до суду першої інстанції з заявою про визнання протиправними дій Головного управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві при виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2021.
Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заяву подано без додержання вимог, встановлених частиною другою статті 383 КАС України, така заява підлягає поверненню заявнику.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.
Згідно з ст. ст. 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною другою статті 383 КАС України передбачено, що у такій заяві зазначаються:
1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;
2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
5) номер адміністративної справи;
6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;
7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;
8) інформація про хід виконавчого провадження;
9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Слід зазначити, що згідно частини четвертої статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 373 КАС України).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього      Закону підглядають примусовому виконанню.
Суд попередньої інстанції вірно зауважив, що у поданій позивачем заяві не зазначено інформації про хід виконавчого провадження, а отже позивач не звертався до органу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження стосовно примусового виконання рішення у даній справі, що підтверджено доводами апеляційної скарги.
Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам остання ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.
Таким чином, вищевказана заява позивача не відповідає вимогам, передбаченим частиною другою статті 383 КАС України, на чому вірно наголошено судом першої інстанції та що не спростовано в апеляційній скарзі.
Згідно з частиною п`ятою статті 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.
Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, який повернув заяву ОСОБА_1 з огляду на невідповідність вимогам ч. 2 ст. 383 КАС України.
Суд першої інстанції вірно врахував, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 806/2143/15 вказав, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, з огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Водночас, вказаний захід процесуального примусу є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами, що свідчить про неспроможність тверджень апелянта про порушення процесуального закону судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Колегією суддів враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 118, 121, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко 

                                                                                                    О. М. Ганечко