ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року	Львів	Справа № 807/94/16 пров. № А/857/12331/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Юник А.А.

за участю представників:
відповідача –  Кремер Л.Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  в м. Львові апеляційну скаргу  Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року (головуючий суддя Плеханова З.Б., м.Ужгород, проголошено 11:08:10) у справі № 807/94/16 за адміністративним позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" до Головного управління ДПС у Закарпатській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

29.01.2016 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.01.2016 року: № 0000011500 (яким відповідача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 % в сумі 7339,30 грн.); № 0000021500 (яким відповідача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 32083,39 грн.); № 0000031500 (яким відповідача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 % в сумі 20235,38 грн.); № 0000041500 (яким відповідача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 66187,39 грн.). Крім того, просив скасувати: Наказ № 476 від 23.11.2015 року Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС  у Закарпатській області  "Про проведення документальної невиїзної перевірки КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород "; Наказ № 512 від 14.12..2015 року Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС  у Закарпатській області  "Про проведення документальної невиїзної перевірки КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород".
Позов обгрунтовує тим, що для винесення оскаржуваних наказів не було підстав  згідно  п.п. 78.1.1 ПКУ, оскільки позивачем 21.09.2015 року були надані пояснення з відповідними доказами на запит податкового органу  від 14.09.2015 року. Також вказав, що оскаржувані накази підлягають скасуванню, оскільки прийнявши рішення про повторне проведення перевірки своєчасності сплати одних і тих самих грошових зобов`язань за один і той самий період, відповідач не скасував наявні на той час результати попередньої перевірки. Крім того, позивач вказує на пропущення відповідачем строку давності застосування штрафних санкцій  та звертає увагу, що податковим органом всупереч  п.п.131.2 Податкового кодексу України  застосовано норми  Порядку ведення органами ДФС оперативного обліку податків і  зборів, митних  та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску затв. Наказом  № 422 від 07.04.2015 року щодо зарахування  в рахунок  погашення податкового боргу  згідно з черговістю  його виникнення незалежно від сплати визначеного платником, оскільки норма Закону не містить наявне в Порядку твердження "нарахованих на такий борг".
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що   відповідач всупереч нормам Податкового кодексу України, вимогам Конституції України, діяв не у спосіб, визначений Законом, прийнявши рішення про повторне проведення перевірки своєчасності сплати одних і тих самих грошових зобов`язань за один і той самий період, не скасувавши наявні на той час результати попередньої перевірки (податкові повідомлення-рішення). Прийняття незаконних оскаржуваних наказів і проведення на їх підставі повторної перевірки з тим самим предметом і того самого періоду призвело до прийняття незаконних податкових повідомлено-рішень від 18.01.2016. Крім того, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення від 08.07.2022р. протиправно не застосував норму ч. 4 ст. 78 КАСУ, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вважає, що податкові повідомлення-рішення від 18.01.2016р. №0000011500, №0000021500, №0000031500, №0000041500 прийняті на підставі розрахунків штрафних санкцій, які не відповідають вимогам Закону, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.  Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
02.09.2014 року  Ужгородською ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області складено  Акт № 1763/1501 камеральної перевірки  податкової звітності плати за користування  надрами та збору за спеціальне використання  води  від підприємства ЖКГ  за звітній податковий період з 27.12.2012 по 02.09.2014 року.
В акті констатовано, що у зв`язку з невиконанням  ДКП  Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород" вимог Договору  про розстрочення  грошових зобов`язань від 20.03.2014 за № 25 Ужгородською ОДПІ прийнято рішення № 25/1 від 10.06.2014 року про скасування  розстрочених  грошових зобов`язань. Платником  із запізненням сплачено  узгоджені суми грошових зобов`язань, чим порушено  п. 57.1 ПКУ.
02.09.2014 року  на адресу директора ДКП  «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород» були направлені Акт камеральної перевірки від 02.09.2014 року з додатками, протоколи про адмінправопорушення  відносно директора та головного бухгалтера ДКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород».
18.09.2014 року на підставі Акту №1763/15-01 від 02.09.2014р. відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення №0004321500 на суму штрафних санкцій 20280,42 грн., №0004311500 на суму штрафних санкцій 69097,31 грн., №0004301500 на суму штрафних санкцій 7339,30 грн., №0004331500 на суму штрафних санкцій 32083,39 грн., № 0004321500 на суму штрафних санкцій 20080,42 грн. 
Позивач оскаржив вказані ППР до Закарпатського окружного адміністративного суду.
18 серпня 2015 року  Закарпатський окружний адміністративний суд виніс рішення  у справі  № 807/3035/14, в якому  дійшов висновку, що : «камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно  на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Порядок проведення камеральної перевірки визначений  ст. 76 ПК України, згідно якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. З аналізу зазначених норм вбачається, що відповідач повинен був провести саме документальну перевірку, адже тільки її предметом є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів. Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги численну судову практику по аналогічним справам, норми  ПК України, що встановлюють поняття та регулюють порядок проведення камеральної перевірки суд приходить до висновку, що дії відповідача при проведенні 02.09.2014 року камеральної перевірки суперечать вимогам чинного законодавства, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення, як наслідок, є протиправними та підлягають скасуванню».
04.09.2015 року  в.о. начальника Ужгородської ОДПІ ГУДФС у Закарпатській області надіслала керівнику КП  "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород" лист "Про надання інформації та її документального підтвердження", в якому зазначено наступне: «Ужгородська ОДПІ ГУ ДФС  у Закарпатській області  у зв`язку з встановленням факту несвоєчасної сплати за користування  надрами та збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ на підставі  п.п.  20.1.2  та п.  73.3 ПКУ  просить надати інформацію та її документальне підтвердження щодо сплати податкових зобов`язань за період з 01.12.2012 по 01.09.2015 року по платі за користування надрами та збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ. Ненадання інформації та її документального підтвердження протягом  десяти робочих днів з дня отримання запиту є підставою для здійснення органом  ДФС документальної позапланової виїзної перевірки згідно з п.п. 78.1.1 ПКУ».
21.09.2015 року  директором  КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород" на запит  від 04.09.2015 року надано інформацію  та її документальне підтвердження щодо сплати податкових зобов`язань за період з 01.12.2012 по 01.09.2015 року по оплаті за користування  надрами та збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ  у вигляді платіжних доручень.
23.11.2015 року в.р.  начальником Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області  видано  Наказ № 476  "Про проведення документальної  невиїзної перевірки КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород "  на підставі п.п.78.1.1. та ст.  79 ПКУ, яким наказано: «Провести документальну  невиїзну перевірку КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгород (код ЄДРПОУ 03344326) м.Ужгород, вул. Митна,1 з питань своєчасно сплати податкових зобов`язань по платі за користування  надрами  та збору  за спеціальне використання  води від підприємств ЖКГ за період з 01.12.2012 року по 31.08.2014 року. Перевірку провести  у період  з 10.12.2015 року».
14.12.2015 року  начальником Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області видано  Наказ № 512  "Про проведення документальної  невиїзної перевірки КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород"  на підставі п.п.78.1.1. та ст.  79 ПКУ, яким наказано: «Провести документальну  позапланову невиїзну перевірку КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгород» (код ЄДРПОУ 03344326) м.Ужгород, вул. Митна,1 з питань своєчасності сплати податкових зобов`язань по платі за користування  надрами  та збору  за спеціальне використання  води від підприємств ЖКГ за період з 01.12.2012 року по 31.08.2014 року. Перевірку провести  у період  з 16.12.2015 року терміном 5 робочих днів».
29.12.2015 року  Ужгородською ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області складено  Акт № 1038/07-14-15-0/03344326  «Про результати  документальної  позапланової невиїзної перевірки КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгород» (код ЄДРПОУ 03344326) з питань своєчасності сплати податкових зобов`язань по платі за користування  надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення  та збору  за спеціальне використання  води від підприємств ЖКГ за період з 01.12.2012 року по 31.08.2014 року».
У ході перевірки використано : податкові розрахунки з плати за користування надрами за: 3-4 квартали 2012 року; 1-4 квартали 2013 року , 1- квартали 2014 року; податкові декларації збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод ЖКГ за: 2012, 2013, перше півріччя 2014 року; рішення про розстрочення грошового зобов`язання: від 19.11.2012 № 37, від 19.02.2013 року № 14, від 20.05.2013 року № 37, від 19.08.2013 № 73,  від 19.11.2013 № 94, від 20.03.2014 № 25; копії платіжних доручень  : грудень 2012-серпень 2014.
Крім того, в ході проведення позапланової документальної невиїзної перевірки  використано копії платіжних доручень  по оплаті за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод ЖКГ  за період з 01.12.2012 року по 01.09.2015 року , отриманих листом  від 21.09.2015 року  на запит від 04.09.2015.
Перевіркою встановлено, що платником терміни сплати розстрочених податкових платежів згідно договорів про розстрочення порушені, що наведено в розрахунках : Додатках 1 та 2 до акту. Зазначене також підтверджується обліковими картками платника податків.
18 січня 2016 року  Ужгородською ОДПІ ГУ Міндоходів  у Закарпатській області відповідно до акта перевірки 1038/07-14-15-0/03344326 від 29.12.2015 року винесені податкові повідомлення-рішення форми "Ш": № 0000011500,  яким встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з надходження збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ та на підставі  ст.  126  глави  11  розділу  ІІ ПКУ  за затримку на 219 169 169 163 163 163 146 9  1 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання  в розмірі 73393 грн. Зобов`язано сплатити штраф в розмірі  10%  у сумі 7339,30 грн.; № 0000021500,  яким встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з надходження збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ та на підставі  ст.  126  глави  11  розділу  ІІ ПКУ  за затримку на 403 312 312 312 220 220 73 73 62 59 56 56 38 1  календарних днів сплати суми грошового зобов`язання  в розмірі  160416,95 грн. Зобов`язано сплатити штраф в розмірі  20%  у сумі 32083,39 грн.; № 0000031500,  яким встановлено  порушення граничного строку  сплати грошового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування  корисних копалин  на підставі  ст.126  глави  11  розділу  ІІ ПКУ  за затримку на 169 163 163 163 163 152 142 17 9 4 4 3 1 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання  в розмірі  202353,8 грн. Зобов`язано сплатити штраф  у розмірі  10 %  у сумі  20235,38 грн.; № 0000041500,  яким встановлено  порушення граничного строку  сплати грошового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування  корисних копалин  на підставі  ст.126  глави  11  розділу  ІІ ПКУ  за затримку на 62 62 59 56 56 52 1  календарних днів сплати суми грошового зобов`язання  в розмірі 300936,95 грн. Зобов`язано сплатити штраф  у розмірі  20 %  у сумі  60187,39 грн.
13.11.2018 року  рішенням ЗОАС в задоволенні адміністративного позову було відмовлено,з чим 27.02.2019 року  погодився  і Восьмий апеляційний адміністративний  суд.
09.11.2021 року  дану справу переглядав Верховний Суд, який у своєму рішенні  зазначив наступне: «судами не перевірено доводи позивача про неправильні розрахунки суми штрафних санкцій, які взагалі відсутні в матеріалах справи.  В акті перевірки зазначено, що в додатках 1 і 2 зазначено  про несвоєчасну сплату розстрочених грошових зобов`язань, але вказані додатки не надано суду, а відтак неможливо взагалі було встановити фактичні обставини по справі, оскільки саме від  строку затримки (дати) сплати (до 30 або більше 30 кал.днів) залежить розрахунок суми штрафних санкцій. Судами не досліджено, не надано оцінку спірним правовідносин. Рішення суду зводиться лише до обставин, встановлених у іншому судовому рішенні без встановлення будь-яких обставин у цій справі. Судами не досліджено, не встановлено та не перевірено підстави для застосування штрафних санкцій, не надано належну правову оцінку обставинам справи, не визначено підстави нарахування штрафних санкцій, періоди наявності заборгованості, строки погашення такої заборгованості та фактичне її погашення, що не може бути залишено поза увагою. Суди не надали оцінку обставинам справи, на яких наполягав позивач, не надано оцінку твердженням позивача, що у даному випадку в обох актах перевірки містяться нарахування штрафних санкцій за один і той самий період та податковим органом повторно застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань по платі за користування надрами та збору за спеціальне використання води від підприємство житлового комунального господарства. Судами не досліджено та не надано оцінку листам відповідача від 4 вересня 2015 року №2631/10/07-14-15 та від 21 вересня 2015 року №1440, на які посилається позивач. Не досліджено та не надано оцінку розрахунку штрафних (фінансових)  санкцій.
Верховний Суд направив дану справу на новий розгляд і вказав, що суд повинен надати належну правову оцінку доводам позивача та відповідача, якими вони мотивують свою правову позицію у справі, оцінити представлені учасниками провадження докази у сукупності та надати належне обґрунтування щодо причин відхилення певних доказів, надання переваги тим чи іншим доводам або доказам.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно з ст. 78.1.  ПКУ  документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: 78.1.1.  отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства,  законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Відповідно до  п.78.4. ПКУ  про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Пунктом 79.1. ПКУ  встановлено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями  77  та  78  цього  Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті  75.1.2 пункту 75.1 статті 75  цього  Кодексу  документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Згідно п.79.2. ПКУ  документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Оскільки 21.09.2015 року директором  КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород" на запит  від 04.09.2015 року надано інформацію  та її документальне підтвердження щодо сплати податкових зобов`язань за період з 01.12.2012 по 01.09.2015 року по оплаті за користування  надрами та збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ  у вигляді платіжних доручень, з яких відповідач встановив порушення по сплаті вищевказаних податкових зобов`язань, то  оскаржуваний  Наказ № 51214.12.2015 року  начальником Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області винесений на законних підставах.
  Щодо доводів апелянта в частині скасування Наказу  від № 476 від 23.11.2015 року,  то такий не був реалізований, а тому ніяким чином  не спричинив порушення прав та інтересів позивача. Разом з тим, колегія суддів вказує, що правомірність дій  та підстав перевірки,  які на думку позивача свідчать про протиправність наказів та самої перевірки вже була надана в судовому рішенні  Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі 807/89/16,  яке було предметом перегляду апеляційної та касаційної інстанції та яке залишено в силі, в якому зроблені наступні висновки: «не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні твердження позивача про те, що нараховуючи штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань по платі за користування надрами та збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ за період з 01.12.2012 року по 28.12.2012 року, відповідач порушив вимоги п.  102.1 ст. 102 ПК України  вийшов за межі дозволених 1095 днів. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання позивача на те, що оскільки в наказі від 23.11.2015 року №476 передбачено проведення документальної невиїзної перевірки, а в наказі від 14.12.2015 року №512 передбачено про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, то дані накази стосуються різних перевірок. Суд приходить висновку, що оцінка правомірності наказу про проведення податкової перевірки повинна надаватися із врахуванням достатності змісту наказу для висновку про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. Окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту наказу видасться можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки. Зокрема, зі змісту наказу від 23.11.2015 року №476 та наказу від 14.12.2015 року №512 є можливим ідентифікувати фактичну підставу для призначення перевірки, а саме: в обох наказах зазначено, що перевірка проводиться на підставі пп.  78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст.  79 ПК України  та з питань з питань своєчасності сплати податкових зобов`язань по платі за користування надрами та збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ за період з 01.12.2012 року по 31.08.2014 року в період з 10.12.2015 року. Як вбачається з Акту перевірки від 29.12.2015 року № 1038/07-14-15-0/03344326 та додатків до Акту, сплата розстрочених грошових зобов`язань по граничному терміну 28.12.2012 року здійснена позивачем 17.01.2013 року (а.с.15-20). Відтак, суд приходить висновку, що відповідачем було дотримано вимоги п.  102.1 ст. 102 ПК України.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні справи вірно застосував  ч. 4  ст. 78 КАСУ  ,  згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Крім того, стаття 126. ПКУ  (в редакції станом на час проведення перевірки)  порушення правил сплати (перерахування) податків встановлювала: 126.1. У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Апеляційний суд вважає, що оскільки  при визначенні періодів затримки сплати грошових зобов`язань відповідач враховував граничні терміни сплати згідно розстрочення податкового боргу  по останньому проведеному платежу, що вбачається із доданих інтегрованих карток та розрахунків, які є додатками до акту перевірки, то зазначені суми штрафів є такими , що відповідають  ст.126 ПКУ.
Пунктом 14.1.162 ПКУ  встановлено, що  пеня  - сума коштів у вигляді відсотків,  нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених  у встановлені законодавством строки.
Згідно пункту 14.1.175. ПКУ  податковий борг  -  сума узгодженого грошового зобов`язання  (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк,  а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання;
Відповідно до  пункту 87.9 ПКУ  у разі наявності у платника податків  податкового боргу  контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до  статті 95 цього Кодексу  або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.131  ПКУ  (в редакції чинній на час спірних правовідносин) нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. При  погашенні суми податкового боргу  (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Апеляційний суд звертає увагу, що Верховний Суд у своєму рішенні від 19.02.2019 р. у справі №825/999/17 вказав наступне: До 01.01.2017 р. норма пп.  129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI  (ПК України) встановлювала, що нарахування пені розпочинається в день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Однак з 01.01.2017 р. норма була викладена в такій редакції: «Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)». Отже,  ст. 129 ПК України  (в редакції, чинній з 01.01.2017 р.) не встановлено, що нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань здійснюється на суму такого заниження та за весь період заниження. Водночас положення  ст. 129 ПК України  визначають як підстави для нарахування пені порушення строків погашення податкового боргу. Об`єктом застосування пені є саме погашена сума податкового боргу, яка відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПУ України є сумою узгодженого грошового зобов`язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк. Вказані положення  ПК України  кореспондуються з наведеними положеннями пп.  14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, оскільки також встановлюють правило, що нарахування пені можливе лише у разі несплати податкового зобов`язання до дня настання строку його погашення. Тобто при сплаті зобов`язання до вказаного дня нарахування пені не може бути розпочато у зв`язку з ненастанням граничного строку погашення податкового зобов`язання як обов`язкової умови для початку нарахування пені. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки позивач у 10-денний строк сплатив всю суму грошових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, то у податкового органу відсутні підстави для нарахування пені на суму заниження податкових зобов`язань та за весь період такого заниження.
Суд апеляційної інстанції вважає, що в разі непогашення  у повному обсязі податкового боргу, всі поточні нарахування відповідно до поданих декларацій  в день узгодження  стануть податковим боргом  та будуть погашатися  в порядку черговості його виникнення  і на кожне нарахування буде нарахована пеня, а згодом  штрафна санкція, у зв`язку з чим, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта  про неправильне ведення податкового обліку погашення податкових зобов`язань  відповідачем. Крім того, апелянт не вказав конкретні суми,  по яких на його думку здійснено розподіл  сплачених сум без дотримання норм  ст. 131 ПКУ.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись   243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року у справі № 807/94/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 09 грудня 2022 року.